Справа № 405/9031/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Шевченко І.М.

за участю секретаря - Мишевець Т.І.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Цехмістер Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральноукраїнського національного технічного університету про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Центральноукраїнського національного технічного університету про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ ректора Центральноукраїнського національного технічного університету від 29.11.2021 р. №328/К «Про відсторонення від роботи працівника» та стягнути з Центральноукраїнського національного технічного університету на її користь заробітну плату, яка була незаконно не нарахована та не виплачена за час з моменту незаконного відсторонення від роботи до дати ухвалення рішення у справі.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 серпня 1990 року вона працює в Кіровоградському інституті сільськогосподарського машинобудування, який в подальшому було переіменовано в Центральноукраїнський національний технічний університет, 1 жовтня 1995 року її було переведено на посаду техніка І категорії.

У жовтні-листопаді 2021 року відповідач грубо порушив її конституційне право на роботу, яке полягало в тому, що у неї на роботі постійно незаконно вимагали медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмежували її права як працівника щодо повноцінної роботи.

В результаті чого 29 листопада 2021 року відповідачем було видано наказ №328/К «Про відсторонення від роботи працівника» яким її було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з тим, що окремим працівникам університету лікарями видані довідки щодо протипоказань до вакцинації від COVID-19не відповідають встановленої МОЗ України форми №028-1/0, затвердженої наказом від 02.11.2021 р. №2394, керуючись наказом по ЦНТУ від05.11.2021 року №303-К.

Наказ ректора Центральноукраїнського національного технічного університету від 05.11.2021 р. №303-К «Про відсторонення від роботи невакцинованих працівників» видано з посиланням на вимоги основ законодавства України «Про охорону здоров`я» №8202 -XII від 19.11.1992 р., ст.46 КзПП, ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 р. №1645-111, наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.202 1р. №2153, п.42-6 Постанови Кабінету Міністрів «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою короно вірусом SARS-CoV-2 від 09.12.2020 року № 1236, з урахуванням приписів, викладених в наказі по ЦНТУ від 04.11.2021 р. № 179-05.

Пункт 1 Наказу по Центральноукраїнському національному технічному університету від 05.11.2021 року №303-К «Про відсторонення від роботи невакцинованих працівників» передбачав відсторонення від роботи працівників університету згідно з переліком, зазначеним у додатку №1 цього наказу з 08.11.2021 р. на час відсутності інформації про вакцинацію проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Її прізвище відсутнє в переліку відсторонених від роботи працівників університету згідно з додатку №1 Наказу по Центральноукраїнському національному технічному університету від 05.11.2021 р. №303-К «Про відсторонення від роботи невакцинованих працівників».

Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, зареєстрований 07.10.2021 року в Міністерстві юстиції України, згідно якого затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням з включенням до нього всіх працівників усіх закладів освіти та наукових установ. Згідно з пунктом 4 наказу він набуває чинності через один місяць з дня його офіційного опублікування, тобто фактично з 8 листопада 2021 року.

Враховуючи вказане, вважає оскаржуваний наказ від 29.11.2021 р. №328/К «Про відсторонення від роботи працівника» та наказ від 05.11.2021 року №303-К «Про відсторонення від роботи невакцинованих працівників» відповідно до яких її було відсторонено від роботи, незаконними, так як наказ МОЗ ще не набув чинності на момент винесення наказу від 05.11.2021 року №303-К «Про відсторонення від роботи невакцинованих працівників».

Вважає зазначений наказ незаконним та таким, що грубо порушує її трудові права в зв`язку з чим змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 29.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

24.01.2022 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву.

04.03.2022 року позивачем надано відповідь на відзив.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позову просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що університет є державним та виконував вимог державних нормативних актів. Посилаючись на обставини викладені у відзиві просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зваживши пояснення сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.08.1990 року згідно запису № 11 в трудовій книжці позивач прийнята на роботу в Кіровоградський інститут сільськогосподарського машинобудування, який в подальшому було переіменовано в Центральноукраїнський національний технічний університет, 1 жовтня 1995 року її переведено на посаду техніка І категорії, що підтверджується записом у трудовій книжці № 12.

Наказом від 29 листопада 2021 року №328/К «Про відсторонення від роботи працівника» ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з тим, що окремим працівникам університету лікарями видані довідки щодо протипоказань до вакцинації від COVID-19 не відповідають встановленої МОЗ України форми №028-1/0, затвердженої наказом від 02.11.2021 р. №2394, керуючись наказом по ЦНТУ від 05.11.2021 р. №303-К (про відсторонення від роботи невакцинованих працівників).

При цьому, відповідно до довідки вих. № 943 від 07.10.2021 року, виданої КНП «ЦПМСД № 1» Амбулаторією загальної практики - сімейної медицини № 5, вакцинація ОСОБА_1 відстрочена на 3-6 місяців (а.с. 12).

Статтею 8 Конституції передбачено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

В той же час, стаття 43 Конституції України гарантує: держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 64 Конституції України гарантує, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62. 63 цієї Конституції.

Велика палата Конституційного Суду України 28 серпня 2020 року ухвалила рішення № 10- р/2020, в якому наголошується, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні; встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить Конституції України.

Стаття 286 Цивільного кодексу України та стаття 39-1 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» визначають право кожної особи на таємницю про стан здоров`я.

Стаття 40 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» визначає, що при використанні інформації, що становить лікарську таємницю, в навчальному процесі, науково-дослідній роботі, в тому числі у випадках її публікації у спеціальній літературі, повинна бути забезпечена анонімність пацієнта.

Під визначення медичної таємниці підпадають абсолютно усі аспекти, котрі стосуються здоров`я пацієнта.

Дані про вакцинацію, що заносяться в сертифікат або про протипоказання є інформацією, що вноситься в електронні реєстри та форми, а отже є відомостями, що одержані при медичному обстеженні перед вакцинацією.

Оскаржуваний наказ, що містить посилання на наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», суперечить базовим нормам національної правової системи - Конституції України, яка має найвищу юридичну силу та гарантує рівність можливостей для реалізації громадянами трудових прав, неприпустимість дискримінації, та непорушність і невідчужуваність прав та свобод.

Нормативно-правовим актом національного законодавства, що врегульовує право на працю та трудові відносити працівника і роботодавця, є Кодекс законів про працю України.

Відповідно до статті 2 1 КЗпП України, яка міститься у главі «Загальні положення» цього кодексу, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, тендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Частина 1 статті 23 Загальної декларації прав людини встановлює, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Відповідно до статті 7 Декларації усі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Усі люди мають право на рівний захист від якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації.

В даному контексті також важливо взяти до уваги норми Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права. Відповідно до частини 1 статті 6 цього Пакту держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право на працю, що включає право кожної людини дістати можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вона вільно погоджується, і зроблять належні кроки до забезпечення цього права.

Держави, які беруть участь у цьому Пакті, зобов`язуються гарантувати, що права, проголошені в цьому Пакті, здійснюватимуться без будь-якої дискримінації щодо раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншої обставини (частина 2 статті 2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права).

Згідно зі статтею 26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права всі люди є рівними перед законом і мають право без будь-якої дискримінації на рівний захист закону. В цьому відношенні всякого роду дискримінація повинна бути заборонена законом, і закон повинен гарантувати всім особам рівний і ефективний захист проти дискримінації за будь-якою ознакою, як- от: раса, колір шкіри, стать, мова, релігія, політичні чи інші переконання, національне чи соціальне походження, майновий стан, народження чи інші обставини.

Кожна людина має право на працю і на здійснення професійної діяльності, яку вільно обирає або на яку вільно погоджується, - це гарантується частиною 1 статті 16 Хартії основних прав Європейського союзу.

Також відповідно до частини 1 статті 21 Хартії забороняється дискримінація у будь-якому вигляді, включно за ознакою статі, раси, генетичних характеристик, мови, релігії та переконань, політичних чи інших поглядів, належності до національних меншин, майнового стану, походження, обмеженої працездатності, віку.

Системний аналіз вказаних норм національного законодавства та міжнародного права дозволяє констатувати беззаперечний, неспростовний, юридично доведений факт, що в Україні прямо заборонена дискримінація громадян за будь-якими ознаками, включно за ознаками вакцинації чи відмови у вакцинації від COVID-19.

Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу щодо відсторонення позивача від роботи.

Окремо суд відзначає, що Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2022 року № 380 зупинено дію Наказу Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», до завершення воєнного стану в Україні.

Наказом від 01.032022 року № 50-К ОСОБА_1 допущено до виконання посадових обов`язків.

Згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» та абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зокрема, відповідно до п.2 Постанови ККМУ №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середній заробіток та загальна сума заборгованості відповідача відповідно становить:

Розрахунок середньоденного заробітку (згідно постанови КМУ №100): розмір заробітної плати за вересень 2021 року - 6 000 грн., за жовтень 2021 року - 6 000 грн., кількість робочих днів за вересень 2021 року - 20 робочих днів, за жовтень 2021 року - 22 робочі дні.

Таким чином, розмір середньоденного заробітку із розрахунку розміру заробітної плати за два повних попередніх місяці становить: (6 000 грн. + 6 000 грн.) : (20 роб.днів + 22 роб.дні) = 12 000 грн. : 42 роб.дні = 285,71 грн.

Кількість робочих днів з 29 листопада 2021 року - 2 робочі дні.

-грудень 2021 року - 22 робочі дні;

-січень 2022 року - 19 роб.дні;

-лютий 2022 року - 20 роб.днів;

Всього за період з 29.11.2021 року по 01.03.2022 року - 63 роб.дні;

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за період з 29.11.2021 року по 01.03.2022 року но становить: 285,71 грн. х 63 робочі дні = 17 999,73 грн.

Згідно з ч. 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 992,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Центральноукраїнського національного технічного університету про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ ректора Центральноукраїнського національного технічного університету від 29.11.2021 року № 328/» «Про відсторонення від роботи працівника».

Стягнути з Центральноукраїнського національного технічного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 999,73 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Укрпошта» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Повний текст рішення виготовлено 19.04.2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центральноукраїнський національний технічний університет, місцезнаходження: 25000, м. Кропивницький, пр. Університетський, 8, .

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко