Справа №: 343/383/19
Провадження №: 2/0343/144/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретарів судового засідання - Шикор Г. В., Оленяк С.І., Семків В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/383/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю: представника позивачів - адвоката Ільницького Я.І.,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - адвоката Андрійовича Я.Ф.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача на користь:

- ОСОБА_1 матеріальну шкоду (різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою) у розмірі 116 876,77 грн, моральну шкоду 40000 грн, витрати на оплату здійснення експертного автотоварознавчого дослідження на суму 2800 грн;

- ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 20000 грн;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати, пов`язані з оплатою судового збору та витрат на правову допомогу.

Свої вимоги мотивують тим, що ОСОБА_1 на праві особистої власності належить автомобіль марки "OPEL ASTRA", д.н.з. НОМЕР_1 , яким час від часу користувався її чоловік ОСОБА_2

02 березня 2017 року о 09 год 15 хв водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "PEUGEOT EXPERT", д.н.з. НОМЕР_2 , рухався автодорогою Р-21 Долина-Хуст в напрямку м. Долина, проїжджаючи ділянку дороги 4 км+30 м в с. Новоселиця, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки "OPEL ASTRA", д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку до м. Хуст. За результатами перевірки, проведеної старшим слідчим СВ Долинського ВП Калуського ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Кобецькою Г.Я., зіткнення сталося з вини водія ОСОБА_3 , який виїхав на зустрічну смугу руху, чим порушив п.п. 2.3, 11.3 ПДР, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_2 і рухався в напрямку до м. Хуст, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 07.03.2018. Також вину відповідача було встановлено постановою суду від 06.06.2018. Тобто з вини відповідача ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль марки "OPEL ASTRA", д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_1 , зазнав значних пошкоджень, які описані в схемі ДТП.

Таким чином, у зв`язку з ДТП їм було завдано матеріальних збитків: ОСОБА_2 - за отримані тілесні ушкодження (дана шкода відшкодована страховою компанією), а ОСОБА_1 - за пошкодження автомоблія на суму 216 876,77 гривень, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 25/17.

Страховою компанією ПАТ "УСК "Княжа вієна іншуранс груп" 12.10.2018 ОСОБА_1 відшкодовано 100000 гривень грн за пошкодження транспортного засобу, тобто частину завданих матеріальних збитків.

У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З урахуванням отримання нею, ОСОБА_1 , страхового відшкодування від страховика в сумі 100000 грн, відповідач зобов`язаний відшкодувати їй ще 116876,77 гривень (2168776, грн (сума матеріальних збитків) - 100000 грн (сума страхового відшкодування) = 116876,77), тобто різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім цього, вони мають право вимагати від ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди, оскільки між причиненими їм збитками та діями відповідача є причинний зв`язок, яку вони, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оцінюють відповідно в 20000 гривень та 40000 гривень.

При визначенні розміру моральної шкоди враховують таке:

- інтенсивність і тривалість психічних страждань: довший час ОСОБА_2 перебував на лікуванні, а ОСОБА_1 та її сім`я були вимушені користуватись громадським транспортом, оскільки після пошкодження автомобіль знаходиться в такому стані, що ремонтувати його було не доцільно, що викликало в них порушення психічних процесів, функцій через дискомфорт;

- ступінь порушення їх планів і перспектив: тривалий час вони не могли користуватися автомобілем, що негативно вплинуло на них та їх родичів. Кошти, які були необхідні їм для інших цілей, вони вимушені були витрачати на лікування, евакуатор, щоб забрати автомобіль з місця ДТП до Долинського ВП, на оплату експерта та витрати пов`язані з оплатою послуг адвоката;

- розмір матеріальних збитків: автомобіль знаходиться в такому стані, що його ремонт буде дорожчим, ніж вартість самого автомобіля, а придбати інший аналогічний автомобіль вони не мали можливості;

- тривалість негативних наслідків, оскільки відповідач до цього часу не відшкодував завдані їм збитки.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак їх представник у судовом у засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, при цьому зауважив, що між його довірителями та стороною відповідача досягнуто згоди про те, що понесені по справі судові витрати залишаються за сторонами, тому витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження на суму 2800 гривень та витрати на правову допомогу просив залишити за його довірителями та з відповідача не стягувати, про що подав письмову заяву. По суті позовних вимог надав пояснення аналогічні викладеному обгрунтуванню позову та зауважив, що моральна шкода полягає в тому, що позивачі не можуть користуватися своїм майном, порушилося їх звичне життя, вони не мають чим добиратися на роботу. І все це відбувається протягом тривалого часу, а саме протягом п`яти років. До цього часу їм жодним чином шкода не відшкодована, автомобіль залишається і по цей день не придатним до використання. Крім того, цей транспортний засіб є дуже цінним для ОСОБА_1 , оскільки подарований близькими людьми.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив факту ДТП і завданих матеріальних збитків, визнавши позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди у розмірі 85925,28 гривень, що становить різницю між фактичним розміром шкоди у розмірі 185925,28 гривень, визначеним у висновку експерта від 01.02.2022, та страховою виплатою у розмірі 100000 гривень, оскільки наявне рішення суду, де він визнав свою винуватість. Однак, ДТП мало місце через погодні умови, про відомо позивачу. Не визнав позов в частині відшкодування моральної шкоди. Вважає, що така не була завдана його діями, оскільки спір можна було врегулювати в добровільному порядку, натомість позивачі заявляли вимоги до нього на значні суми, розуміючи, що такі для нього непосильні, скривали дійсний стан їхнього транспорного засобу до ДТП, що призвело до значних фінансових та часових витрат з його сторони, щоб визначити дійний розмір завданих збитків.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя в частині розміру відшкодування матерільної шкоди. Щодо моральної шкоди зазначив, що така не підлягає до задоволення, оскільки стороною позивача не доведено та не обгрунтовано її розмір. Так, ОСОБА_1 не була учасником ДТП, матеріальну шкоду, яка завдана її автомобілю, відшкодовано страховою компанією, автомобіль залишається в неї, її здоров`ю та життю нічого не загрожувало, тому заявлення нею моральної шкоди у розмірі 40000 гривень є явно завищеною. Доказів щодо дарування транспортного засобу не надано. Їхньою стороною неодноразово пропонувалось врегулювати спір, однак позивачі заявляли суми, які явно не відповідали розміру завданої шкоди. Жодним чином не доведено ні час лікування ОСОБА_2 , ні вимушеність змін у їхньому житті, ні нереалізацію планів. Адже незадовго після ДТП, сім`я ОСОБА_4 отримала страхове відшкодування, придбала новий автомобіль, при цьому намагається стягнути з відповідача, який є багатодітним батьком, отримує незначну заробітну плату, кошти, які явно перевищують завдану їм шкоду.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

одночасно з поданням позову позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої ухвалою суду від 28.02.2019 відмовлено.

Ухвалою суду від 27.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін.

19 березня 2019 року від представника відповідача поступило клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

04 квітня 2019 року за клопотанням сторін у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву та надано можливість укласти мирову угоду.

Ухвалою суду від 22.04.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

У судовому засіданні 22.05.2019 стороною відповідача заявлено клопотання про виклик в судове засідання судового експерта та про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи, які протокольною ухвалою від 22.05.2019 долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 22.05.2019 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, а також постановлено викликати в судове засідання для дачі пояснень по висновку експертного автотоварознавчого дослідження №25/17 судового експерта ОСОБА_5

27 березня 2019 року розпочато дослідження доказів, у судовому засіданні оголошено перерву для виклику експерта.

22 серпня 2020 року представником відповідача заявлено клопотання про призначення автотехнічної експертизи (автомобільно-товарознавчої), яке ухвалою суду від 22.08.2019 задоволено та призначено по справі повторну судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

19 грудня 2019 року отримано висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №1649/19-28 від 16.12.2019.

Ухвалою суду від 20.12.2019 провадження у справі поновлено зі стадії розгляду справи по суті.

У період з 23.01.2020 по 24.02.2021 обидві сторони почергово неодноразово клопотали про відкладення розгляду справи.

24 лютого 2021 року продовжено дослідження доказів, протокольною ухвалою суду поновлено строки та задоволено клопотання про допит експертів та долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

12 березня 2021 року постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для допиту експерта.

19 березня 2021 допитано експерта ОСОБА_6 , прийнято відмову від допиту експерта ОСОБА_5

28 квітня 2021 року від представника відповідача поступило клопотання про призначення додаткової автотехнічної експертизи (автомобільно-товарознавчої), у судовому засіданні оголошено перерву для зібрання необхіднх доказів для її проведення.

13 травня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку з неявкою представника відповідача.

20 травня 2021 року від представника позивачів поступило клопотання про відкладення судового засідання.

04 червня 2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

04 лютого 2022 року на адресу суду поступив висновок експерта № 1484/21-28 від 01.02.2022.

Ухвалою суду від 08.02.2022 провадження у справі поновлено.

У судових засіданнях 14.03.2022 та 15.03.2022 за клопотаннями відповідно сторони позивача та сторони відповідача у судових засіданнях оголошувалися перерви.

У судовому засіданні 04.04.2022 сторони погодилися з розміром матерільного збитку, встановленого за результатами останньої проведеної експертизи, яку просили брати до уваги, представник позивачів також подав заяву, у якій від імені своїх довірителів відмовився від стягнення з відповідача витрат на експертне дослідження у сумі 2800 грн та витрат на правову допомогу. Сторона відповідача також заявила, що не заявляла та не буде заявляти клопотання про відшкодування понесених витрат на проведення експертиз та професійну правничу допомогу.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 07.03.2018, кримінальне провадження , внесене до ЄРДР № 0000124 від 03.03.2017 за фактом ДТП, яке мало місце 02.03.2017 о 09.15 год за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України ( п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України). Копію постанови скеровано начальнику Долинського ВП для вирішення питання стосовно притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 23).

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2018, яка набрала законної сили 19.06.2018, встановлено, що ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Правопорушення вчинено при таких обставинах: 02 березня 2017 року о 09.15 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "Пежо Експерт", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався автодорогою Р-21 Долина-Хуст в напрямку м. Долина, проїжджаючи ділянку дороги 4 км + 30 м в с. Новоселиця, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки "Опель Астра", д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в напрямку до м. Хуст. ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав, пояснив, що вчинив ДТП за обставин, описаних у протоколі, оскільки в той час була ожеледиця, його автомобіль занесло на зустрічну смугу, де він вдарив інший автомобіль. Обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, оскільки він порушив п. 2.3, 11.3 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_3 закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 19).

Згідно з повідомленням ПАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп" за вих. № 6318 від 09.10.2018, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК-2631278. Розрахунок суми страхового відшкодування становить 100000,00 гривень (т. 1 а.с. 24).

Випискою з рахунку в національній валюті від 12.10.2018 підтверджується, що ОСОБА_1 сплачено 100000,00 гривень відшкодування згідно страхового акта від 03.10.2018 (т. 1 а.с. 25).

Як слідує з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 25/17 по заяві ОСОБА_1 від 29.07.2017 року, вартість матеріального збитку з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля "Opel Astra", р.н. НОМЕР_4 , приймається рівною ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження в ДТП 02.03.2017 і становить 216876,77 (т. 1 а.с. 26-53).

У висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 1649/19-28 від 16.12.2019, зазначено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Opel Astra", р.н. НОМЕР_4 , унаслідок його пошкодження складає 186009,88 грн. вартість придатних залишків автомобіля складає 37765,32 грн (т. 1 а.с. 153-172).

Як встановлено у висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 343/383/19 № 1484/21-28 від 01.02.2022, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Opel Astra", р.н. НОМЕР_4 , унаслідок його пошкодження складає 185925,28 грн. Вартість придатних залишків автомобіля може складати 21407,52 грн (т. 2 а.с. 59-76). Саме з цим висновком погодилися сторони у судовому засіданні та просили брати до уваги при вирішенні спору, оскільки в ньому враховані всі пошкодження, в тому числі і ті, що мали місце до даної ДТП. Сторони погодились з розміром матеріальної шкоди, який підлягає до стягнення, в сумі 185925,28 грн.

Будучи допитам у судовому засіданні експерт ОСОБА_6 вказав, що він складав два вищеописані висновки. Пояснив, що встановлений у них розмір матеріального збитку різниться, тому що під час проведення ним першого експертного дослідження, власником транспортного засобу не було вказано на те, що його автомобіль колись був у ДТП і його стан відновлювався. Також вказав, що при проведенні автотоварознавчої експертизи спочатку розраховується вартість неушкодженого автомобіля, потім втраховується його ремонт з врахуванням зносу. Від вартості неушкодженого автомобіля віднімається ремонт і визначається вартість придатних залишків. 185925,28 гривень - це вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, що дорівнює розміру матеріальних збитків.

Підтвердженням того, що автомобіль "Opel Astra", р.н. НОМЕР_4 , до дорожньо - транспортної пригоди за участю відповідача, вже був у ДТП та підлягав відновленню, слугують рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.07.2011 (т. 2 а.с. 13-16), рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.09.2011 (т. 2 а.с. 17-19) та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2012 (т. 2 а.с. 13-16, 17-19, 21-23), у яких встановлена вказана обставина.

Оцінка суду:

вислухавши сторони, дослідивши докази, які надані ними на обгрунтування їх вимог та заперечень, заслухавши експерта, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктами 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦКУ, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для інших осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України врегульовано правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2017 року о 09.15 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки "Пежо Експерт", д.н.з. НОМЕР_3 , рухався автодорогою Р-21 Долина-Хуст в напрямку м. Долина, проїжджаючи ділянку дороги 4 км + 30 м в с. Новоселиця, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки "Опель Астра", д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в напрямку до м. Хуст, унаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 , який керував автомобілем "Пежо Експерт", д.н.з. НОМЕР_3 . Вказані факти встановлені постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2018, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, а провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Тобто, у даному випадку особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа, а саме відповідач ОСОБА_3 , посвідчення водія НОМЕР_5 (а.с. 20) , який керував автомобілем марки "Пежо Експерт", д.н.з. НОМЕР_3 , на законній підставі і саме він є безпосереднім заподіювачем шкоди та винною особою у вчиненні ДТП, проти чого останній не заперечив.

Власником ж автомобіля "Opel Astra", р.н. НОМЕР_4 , який був пошкоджений в результаті вищевказаної ДТП, є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 21).

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі в ПАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп", що підтверджується відповідним повідомленням (т. 1 а.с. 24), яке сплатило ОСОБА_1 100000,00 гривень відшкодування, про що свідчить вищеописана виписка з рахунку від 12.10.2018.

Однак, як встановлено судом, вказаної суми недостатньо для покриття заподіяної ОСОБА_3 шкоди, оскільки висновком експерта № 1484/21-28 від 01.02.2022, який просили брати сторони до уваги при вирішенні спору, визначено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Opel Astra", р.н. НОМЕР_4 , унаслідок його пошкодження складає 185925,28 грн, що свідчить про те, щопісля відшкодування позивачці ОСОБА_1 страховою компанією 100000 грн для повного відшкодування заподіяної шкоди не вистачає 85925,28 гривень.

Як передбачено ст. 1194 ЦК, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі ст. 1194 ЦК, - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 754/1114/15-ц, від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, від 15.10.2020 по справі № 755/7666/19.

Таким чином, враховуючи те, що неправомірність дій відповідача та безпосередній причинний зв`язок між його діями та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка слалася 02.03.2017, встановлені постановою суду від 06.06.2018, механічні пошкодження, які зазнав автомобіль позивачки, підтверджуються висновком експерта № 1484/21-28 від 01.02.2022 (т. 2 а.с. 59-67), завдані матеріальні збитки за яким складають 185925,28 гривень, які перевищують розмір виплаченого страхового відшкодування (100000 гривень), тому з відповідача, як з винної особи, на користь ОСОБА_1 , як власника майна, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, а саме 85925,28 гривень (185925,28 грн - 100000грн).

При вирішенні вимог про відшкодування на користь позивачів моральної шкоди, суд виходить з таких міркувань.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується вищеописаними доказами, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , який визнаний винним у вчиненні ДТП, позивачці ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода, у вигляді пошкодження автомобіля, яким в силу сімейних обставин керував позивач ОСОБА_2 , ще у 2017 році. До 2022 року така шкода повністю не відшкодована, що зумовлює причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та спричиненням позивачам моральної шкоди. Вона полягає у душевних стражданнях ОСОБА_1 , яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням свого майна (транспортного засобу), що спричинило вимушені зміни у її житті, вчинення протиправних дій щодо її чоловіка, який отримав тілесні ушкодження під час ДТП; у фізичному болю, яких зазнав позивач ОСОБА_2 у зв`язку з ушкодженням його здоров`я внаслідок ДТП та стражданнях, які від зазнав щодо себе у результаті протиправної поведінки відповідача. Моральна шкода виразилась і в негативних емоціях та стресі, оскільки позивачі протягом тривалого часу змушені були користувалися громадським транспортом, щоб їздити дружині до чоловіка у лікарню, а згодом обом на роботу, позбавлені можливості користуватися автомобілем, та вимушені витрачати додаткові зусилля і час на отримання відшкодування на відновлення його пошкодження, повернення до можливості користуватися цим транспортним засобом у повсякденному житті.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження наявність заподіяної позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_7 немайнової шкоди внаслідок протиправних діянь її заподіювача, відповідача ОСОБА_3 , а також наявність причинного зв`язку між ними.

Разом з тим, при визначенні розміру моральної шкоди щодо кожного з позивачів, суд, враховуючи глибину спричинених їм моральних страждань, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у їхньому житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, належність пошкодженого майна, а також, виходячи із загальних засад розумності та справедливості, із врахуванням того, що відповідач отримує незначний дохід, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, хворіє, як і хворіє його найменший син, має кредитні зобов`язання, з нього стягують аліменти у розмірі половини його заробітку, про що долучені відповідні письмові докази (т. 1 а.с. 236-246), вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а грошове відшкодування спричиненої моральної шкоди для ОСОБА_1 слід визначити в розмірі 9500,00 гривень, для ОСОБА_2 - 4500 гривень, що буде достатнім для розумного задоволення потреб позивачів та не призведе до їх безпідставного збагачення.

Тому, з врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 85925,28 гривень матеріальної шкоди та 9500 гривень моральної шкоди, на користь позивача ОСОБА_2 4500 гривень моральної шкоди, а позов задовольнити частково.

Розподіл судових витрат між сторонами:

питання судових витрат суд вирішує за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка предбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому враховує, що позивачами заявлено кілька позовних вимог, а саме: ОСОБА_1 заявлено вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 116876,77 грн, за яку вона сплатила 1168,76 гривень судового збору, та вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн, за яку вона сплатила 704,80 гривень+63,60 гривень судового збору (разом 768,40 гривень); ОСОБА_2 заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, за яку він сплатив 704,80 гривень+63,30 гривень судового збору (разом 768,40 гривень), що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1 а.с. 1, 2, 3, 4, 5).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, тому з відповідача слід стягнути:

на користь ОСОБА_1 1041,75 грн сплаченого судового збору, яка складається з 859,25 грн за пропорційне задоволення позовної вимоги майнового характеру (1168,76 грн*85925,28грн/116876,77 грн) та 182,50 грн за пропорційне задоволення позовної вимоги немайнового характеру (768,40грн*9500грн/40000грн);

на користь ОСОБА_7 172,89 грн сплаченого судового збору за пропорційне задоволення позовної вимоги немайнового характеру (768,40 грн*4500грн/20000грн).

Питання розподілу понесених витрат на професійну правничу допомогу та на оплату здійснення експертного автотоварознавчого дослідження сторони просили не вирішувати, оскільки їх залишають за собою.

На підставі викладеного, ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 82 ЦПК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 85925 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 28 копійок матеріальної шкоди, 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень моральної шкоди та 1041 (одну тисячу сорок одну) гривню 75 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди та 172 (сто сімдесят дві) гривні 89 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Позивач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Повний зміст рішення буде складено до 14 квітня 2022 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повний зміст рішення складено 14 квітня 2022 року.