Ухвала

28 березня 2022 року

м. Київ

справа № 712/6108/19

провадження № 61-2347 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Осадчий Владислав Анатолійович, на постанову Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2019 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість у розмірі 656 069,68 грн., яка виникла за період з 27 березня 2017 року по 27 березня 2019 року внаслідок невиконання умов кредитного договору від 26 червня 2008 року № 31-08.01.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року провадження у цій справі закрито з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року вже розглянутий спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2022 рокуухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До Верховного Суду 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, у якій просила її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у зв`язку з необґрунтованістю касаційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Встановлено, що ПАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є АТ «Таскомбанк»), звертаючись до суду із позовом у 2015 року, предметом позову зазначав заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2008 року, яка виникла станом на 20 березня 2015 року і становить 591 653 грн. 30 коп. Саме відносно цього предмету спору ухвалено рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 грудня 2015 року у справі № 712/9712/15.

Звертаючись до суду з цим позовом (справа № 712/6108/19 ) у травні 2019 року АТ «Таскомбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 656 069,68 грн., яка виникла за період з 27 березня 2017 року по 27 березня 2019 року внаслідок невиконання умов кредитного договору від 26 червня 2008 року № 31-08.01.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Встановивши, що період заборгованості та її розмір у двох справах різні, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про нетотожність предмету і підстав спору у цих двох справах, що не перешкоджає повторному зверненню до суду АТ «Таскомбанк» за вирішенням спору та не є підставою для закриття провадження у цій справі.

Доводи касаційної скарги про те, що місцевий суд правильно закрив провадження у цій справі, оскільки набрало законної сили рішення у справі № 712/9712/15, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що позови вважаються тотожними тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У разі зміни хоча б одного з цих елементів позови не можна вважати тотожними, що позбавляє суд права закрити провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі, тому дійшов вірного висновку про скасування ухвали суду про закриття провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом та тлумачення норм процесуального права на свій розсуд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Осадчий Владислав Анатолійович, на постанову Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара