Справа № 505/3560/21
Провадження № 2/505/1169/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини нежитлової будівлі, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , 22 жовтня 2021 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , та просить: припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на нежитлову будівлю магазин промтоварів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності і визнати право приватної власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю магазин промтоварів літ. «А, А1», загальною площею 33,4 кв.м., вимощення І, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі магазину промтоварів від 24.07.2021, належить на праві спільної часткової власності 39/100 часток нежитлової будівлі магазину промтоварів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником вищевказаної нежитлової будівлі є відповідачка. Між ними, як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна, і угоди про спосіб виділення в натурі частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Приміщень, якими вони користуються з відповідачем спільно немає. Тому вважає, що вона, як співвласник, має право на виділ у натурі частки із спільного майна.

Позивачка зазначила, що неодноразово зверталась до відповідачки в усній формі з пропозицією відвідати нотаріальну контору для посвідчення відповідного договору виділення в натурі часток із спільної часткової власності, для чого направляла на адресу відповідачки листи з пропозицією відвідати нотаріальну контору, проте відповідачка нічого не пояснюючи і без поважних причин відмовляється відвідати нотаріальну контору і посвідчити відповідний договір виділення в натурі часток із спільної часткової власності.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягала та просить розглянути справу у її відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у її відсутність не надавала.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, виданого ОСОБА_1 , складеного Комунальним підприємством «Інвентаризатор» за вих. №775 від 22.10.2021, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: нежитлової будівлі магазину промтоварів. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі магазину промтоварів літ. «А, А1», загальною площею 33,4 кв.м., вимощення І.

ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 39/100 частин нежитлової будівлі магазину промтоварів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі-магазину промтоварів від 24 липня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В., зареєстровано у реєстрі за №1227.

Згідно технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлено станом на 30.07.2021 Комунальним підприємством «Інвентаризатор», де замовником вказано ОСОБА_1 , за нею значиться нежитлова будівля магазин промтоварів літ. «А, А1», загальною площею 33,4 кв.м., вимощення І, за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші 61/100 частини нежитлової будівлі магазину промтоварів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради 01.06.2005, згідно рішення виконкому № 179 від 26.05.2005.

Відповідно висновку оцінювача СПД ОСОБА_3 від 03.02.2022, 39/100 частки громадського будинку з господарськими будівлями і спорудами (будівля магазину промтоварів літ. «А, А1», загальною площею 33,4 кв.м. і торгівельною площею 28,0 кв.м., вимощення І, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 03.02.2022 ринкова вартість становить 92835,00 грн.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Цивільне судочинство у відповідності до статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, розпоряджатись, користуватись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд.

Частиною першою ст.356 ЦК України передбачено, що власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникові у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни їх цільового призначення.

Отже, з переходом права власності на об`єкт нерухомості, переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об`єкти оскільки визначальним у цих правовідносинах є факт набуття права власності на певний об`єкт, а не спосіб такого набуття.

У відповідності до п.«г» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року.

Вказана правова позиція Верховного Суду України висловлена у постановах від 23.12.2015 у справі № 6-244цс15, від 12.10.2016, № 6-2225цс16 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з ст. 364 ЦК України співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інші співвласники перешкоджають йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такі співвласники мають право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Враховуючи, що відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, частка об`єкту може бути виділена в натурі, проте позивачка не оформила своє право власності на 39/100 частин нежитлову будівлю, що унеможливлює виділення частки нежитлової будівлі у позасудовому порядку, тому суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 200, 206, 263265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини нежитлової будівлі, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності задовольнити.

Припинити право приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на нежитлову будівлю магазин промтоварів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право приватної власності на нежитлову будівлю магазин промтоварів літ. «А, А1», загальною площею 33,4 кв.м., вимощення І, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 14 квітня 2022 року.