Справа № 349/978/21
Провадження № 2/347/64/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Рибчук Х.Д.,

позивача

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_1 ,

представник позивача

(в режимі відеоконференції) Мадриги О.С.

представника третьої особи

Служби у справах дітей

Рогатинської міської ради

(в режимі відеоконференції) Пришляк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Рогатинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до свого батька відповідача ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Рогатинської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог покликалась на те, що її батько ОСОБА_2 не приймає жодної участі в її вихованні, не цікавиться її життям, навчанням, здоров`ям, не спілкується з нею, не телефонує, та весь батьківський обов`язок щодо належного виховання дитини переклав на матір ОСОБА_3 .

Позивач ствердила, що у 2016 році важко захворіла, та на даний час є інвалідом дитинства. Після того, як мати позивача повідомила відповідача про її ( ОСОБА_1 ) хворобу, він прибув у лікарню, дізнався діагноз, та не приймав жодної участі у забезпеченні лікування. Вказана хвороба потребує значного та регулярного лікування. Проте, у зв`язку з відсутністю достатніх коштів у матері, позивач змогла лише зрідка отримувати належне лікування. Вказана хвороба спровокувала ряд інших захворювань, через які позивач змушена навчатись вдома. У зв`язку з відсутністю будь якої фінансової допомоги зі сторони батька, мати позивача звернулася в суд з позовом про стягнення додаткових витрат на лікування. Позов було задоволено однак до цього часу позивач не отримала коштів присуджених рішенням суду. Позивач ОСОБА_1 стверджує, що небажання відповідача лікувати її, утримувати, перешкоджає її нормальному духовному та фізичному розвитку, та не створює умов для отримання освіти. А отже вказані обставини на переконання позивача свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неї.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала. Додатково пояснила, що не пам`ятає коли останній раз бачила свого батька (відповідача). Ствердила, що її вихованням, утриманням, та лікуванням займається мати. Відповідач жодної участі в її житті не приймає та не цікавиться її ні моральним, ні фізичним, ні духовним розвитком. Позивач ствердила, що відповідач не телефонує, і не спілкується з нею в соціальних мережах. Не проявляє жодної активності. Позивач висловила свою цілковиту байдужість щодо батька (відповідача) та категорично просила позбавити його батьківських прав відносно неї. Також ствердила, що жодних перешкод з її сім`ї ніхто не вчиняє щодо спілкування з батьком, однак саме відповідач (батько) не проявляє жодної цікавості щодо дитини.

Представник позивача ОСОБА_4 в режимі відеоконференцзв`язку, висловив аналогічні твердження з позивачем, та додатково зазначив, що якби відповідачу зі сторони матері позивача чинились перешкоди в спілкуванні, то він не позбавлений можливості звернутися до органу опіки та піклування, чи суду для вирішення питання щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Проте відповідач таких дій не вчиняв, що свідчить про його абсолютне небажання спілкуватись з дитиною (позивачем) та самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Також представник заперечив факт сплати аліментів. Ствердив, що відповідач надав неправдиві дані, оскільки у виконавчу службу надавав старі квитанції, а відтак виконавчою службою буде здійснено перевірку та перерахунок.

Представник Служби у справах дітей Рогатинської міської ради підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_1 . Ствердила, що дана сім`я давно перебуває на контролі Служби у справах дітей. Зі слів позивача їм відомо про те, що батько самоусунувся від виховання своїх дітей, та жодним чином їх не підтримує. При цьому представник ствердила, що вона не володіє інформацією чи вживались Службою у справах дітей, якісь заходи, щоб звернути увагу на поведінку батька щодо виконання своїх батьківських обов`язків. Додатково ствердила, що не володіє інформацією, та не може надати підтвердження щодо того, чи викликався на комісію відповідач щодо розгляду питання про позбавлення його батьківських прав.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Проте відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги заперечив, ствердивши, що зі сторони матері позивача чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми, блокуються мобільні телефони та соціальні мережі. Також відповідач в заяві ствердив, що на даний час в нього існує переплата по сплаті аліментів більше 80 000 (а.с. 153).

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.153).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.11.2021 року зобов`язано Службу у справах дітей Рогатинської міської ради надати письмовий висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 02.12.2021 року повторно зобов`язано надати висновок, оскільки на виконання вимог ухвали від 03.11.2021 року було фотокопію рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 28.12.2021 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті. Також зобов`язано неповнолітнього позивача прибути до суду для надання особистих пояснень.

Ухвалою суду від 31.03.2022 року задоволено клопотання представника позивача про участь позивача в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду.

Про судове засідання на 07.04.2022 року відповідач був належним чином повідомлений, однак подав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та отримує державну соціальну допомогу з 02.03.2017 року (а.с.6).

Відповідно до копії корінця про медичне заключення № 9 позивач ОСОБА_1 має захворювання, яке відповідно до переліку медпоказань затвердженого МОЗ України від 08.11.2001 року №454/471/516 додаток №4.03-12/141 від 01.02.2005 року дає право на одержання грошової допомоги для дітей (а.с.7).

Відповідно до копій медичних документів, виписки з історії хвороб, результатів лабораторних досліджень позивач ОСОБА_1 має захворювання, з приводу якого регулярно проходить медичне лікування та спостереження, обстеження і дослідження стадії захворювання (а.с.8-33), а також отримує відповідні рекомендації для лікування.

Відповідно до копії рішення Рогатинського районного суду від 20.03.2012 року з ОСОБА_2 ухвалено стягувати на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

На виконання рішення Рогатинського районного суду від 20.03.2012 року видано виконавчий лист від 20.03.2012 року (а.с.38).

Відповідно до копії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 18.02.2021 року скасовано рішення Рогатинського районного суду від 16.12.2020 року та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 35007, 45 додаткових витрат на лікування дитини ОСОБА_1 (а.с.39-46).

На підставі виконавчого листа №349/679/20 виданого 18.02.2021 року відкрито виконавче провадження 11.03.2021 року (а.с.47-48).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.49).

Згідно з витягом №1332 у вказаному житловому будинку крім позивача ОСОБА_1 зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (а.с.50).

Відповідно до копії довідки №56 від 06.05.2019 року позивач ОСОБА_1 навчалася в 6-А класі, станом на дату видачі вказаної довідки (а.с.52).

Відповідно до копії рішення Рогатинського районного суду від 15.10.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей, зокрема позивача ОСОБА_1 - відмовлено (а.с.53-58).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 25.11.2021 року №283 вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотиви позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 зазначені у висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Рогатинської міської ради (а.с.134-135).

Відповідно до копії розрахунків із сплати аліментів з відповідача стягуються аліменти на підставі виконавчого листа №2/0912/184/12 від 21.03.2012 року. Станом на 31.12.2021 року сума коштів сплачених боржником становить 109 934, 00 грн., з яких переплата по аліментах станом на 31.12.2021 року становить 80 936 , 00 грн. Вказані розрахунки підписані державним виконавцем Винничук О.М. (а.с.157-160).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки, та бажання позивача у зв`язку з цим позбавити батьківських прав відповідача щодо себе.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до копій судових рішень, виконавчого листа, відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дочки (позивача) ОСОБА_1 .

На даний час неповнолітня дочка (позивач) ОСОБА_1 проживає разом із матір`ю ОСОБА_3 , рідною сестрою та бабусею в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні опитана в режимі відеоконференції позивач (неповнолітня) ОСОБА_1 ствердила, що категорично бажає позбавити батьківських прав відповідача щодо себе. Оскільки вона не пам`ятає коли батько останній раз спілкувався з нею, вітав з днем народження, проявляв будь яку увагу, цікавився її життям, навчанням, та здоров`ям.

Позивач ОСОБА_1 ствердила, що ніхто із членів сім`ї не забороняє їй спілкуватись з батьком, та не чинить перешкод в спілкуванні. Натомість сам позивач не проявляє жодної цікавості щодо її життя, та не вживає у зв`язку з цим жодних заходів. Додатково позивач ствердила, що їй відомо, що батько перебуває час від часу за кордоном. При цьому на запитання суду позивач ствердила, що самостійно також не проявляла жодних активних дій щодо спілкування з батьком, та не бажає з ним бачитись, чи навіть відвідувати його за кордоном під час канікул.

Представник позивача ОСОБА_4 пояснив, що батько дійсно жодним чином не бере участі у житті позивача. Натомість у відповідача дуже добрі відносити з тещею, бабусею позивача.

ОСОБА_4 переконаний, що відповідач умисне самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання позивача, а відтак є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи: служби у справах дітей Рогатинської міської ради, підтримав наданий висновок, та вважав, за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_1 , оскільки відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини.

Аналізуючи наведені факти, суд приходить до переконання про відсутність достатніх підстав для задоволення позову. Так, суд погоджується з доводами сторін, що має місце факт неналежної участі батька-відповідача ОСОБА_2 у вихованні дитини належним чином. Однак суд враховує той факт, що батько категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Відповідач у письмовій заяві ствердив, що йому чиняться перешкоди в спілкуванні з дітьми зі сторони матері позивача, яка блокує мобільні телефони дітей та видаляє його із соціальних мереж. Суд позбавлений можливості перевірити вказані факти на достовірність, хоча позивач і заперечувала той факт, що їй хто небудь із сім`ї чинить перешкоди у спілкуванні з батьком. На переконання суду неодноразові заперечення відповідачем позову, переконливо свідчать про його активну позицію та свідчать про наявність у нього інтересу щодо участі у вихованні дитини (позивача).

Суд також враховує той факт, що батько сплачує аліменти за рішенням суду, при цьому згідно розрахунків наданих відповідачем у нього наявна суттєва переплата у розмірі 80 936, 00 грн.

Що стосується доводів представника позивача ОСОБА_4 в цій частині, зокрема те, що відповідачем надавались державному виконавцю одні і ті ж квитанції про перерахунок коштів, то суд на даний час вважає такі доводи не переконливими, та нічим не підтвердженими. Оскільки в засіданні суду, ОСОБА_4 не надав жодних документів які б вказували, що відповідач неналежним чином сплачує аліменти, чи має місце обман зі сторони відповідача щодо переплати, яка існує станом на 31.12.2021 року. Суд зауважує, що надані відповідачем розрахунки підписані державним виконавцем Винничук О.М., і підстав ставити їх під сумнів на час розгляду справи, суд не вбачає.

Суд звертає увагу, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, і суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Указану правову позицію викладено також у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі N 753/2025/19 (провадження N 61-1344св20).

Що стосується висновку Служби у справах дітей Рогатинської міської ради то такий оцінюється судом критично, оскільки його зміст містить тільки наведені статистичні дані щодо рішень судів про стягнення аліментів, місце проживання позивача, та місце її навчання. При цьому в самому висновку одним реченням зазначено, що батько не приділяє належної уваги позивачу, не спілкується з нею та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таке твердження зазначено зі слів позивача. Однак будь яких інших фактичних даних, які б могли переконливо свідчити про факт умисного ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, висновок не містить. Більше того, вказаний висновок не містить відомостей про те, що відповідач був заслуханий Службою у справах дітей, та чи взагалі викликався на засідання комісії. В судовому засіданні в режимі відеоконференції, представник Служби у справах дітей ствердила, що такими даними не володіє, та не знає, чи викликали відповідача на засідання комісії для надання особистих пояснень. Також представник не змогла відповісти на питання, чи відповідач ОСОБА_2 був ознайомлений за таким висновком, адже відповідач у випадку ознайомлення з таким висновком та непогодження з ним, має право його оскаржити.

Суд зауважує, що висновок який міститься в матеріалах справи не містить жодної інформації яка б свідчила про невиконання батьківських обов`язків відповідачем, в тому числі за можливості свідчення сусідів, родичів чи інших суб`єктів, які можуть володіти інформацією щодо предмета спору. З висновку взагалі незрозуміло, чи обстежувались умови проживання дитини, та чи з`ясовувалась інформація участі батька за місцем навчання дитини, не опитувались класний керівник. Суд також звертає увагу на суперечність даних, так в позовній заяві зазначено, що позивач навчається індивідуально, в домашніх умовах (а.с.2, абзац 5), а вже в самому висновку Служби у справах дітей міститься посилання на довідку Рогатинського ліцею ім. Братів Рогатинців.

Надаючи остаточний висновок та переконливо стверджуючи про доцільність позбавлення батьківських прав, Службою у справах дітей Рогатинської міської ради, взагалі не були з`ясовані причини з яких відповідач не брав участі у вихованні та відвідуванні дитини, не встановлені, наявність чи відсутність перешкод зі сторони матері позивача, чи інших членів сім`ї позивача у наданні батьку (відповідачу ОСОБА_2 ) дитини для спілкування та прийняття участі відповідачем у вихованні дитини.

Суд також звертає увагу, що в судовому засіданні представник Служби у справах ствердила, що їм відомо про ситуацію з ОСОБА_1 , та про те, що батько не бере участі в її житті, при цьому представник ствердила, що жодних дій про необхідність звернути увагу батька на більш активну участь у вихованні своєї дочки, Службою у справах дітей не вживалося.

Що стосується думки самої дитини, позивача ОСОБА_1 , про доцільність позбавлення її батька батьківських прав, то суд зауважує, що вік і рівень розвитку дитини цілком дозволяють їй усвідомлено висловити свою думку стосовно питання позбавлення батьківських прав. Разом з тим суд критично оцінює її думку та пояснення, оскільки такі були висловлені нею в режимі відеоконференції. Суд позбавлений був можливості з огляду на стан здоров`я позивача, про який було неодноразово сказано і в судовому засіданні, і в заявах про необхідність призначення судового засідання в режимі відеоконференції, з`ясувати дійсну волю дитини, та достеменно стверджувати, що це її особиста думка, та вона не є наслідком впливу на неї сторонніх осіб, які могли бути присутніми в судовому засіданні в приміщенні Рогатинського районного суду, а саме матері позивача, яка в 2019 році вже ініціювала аналогічний позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_1 .

При цьому суд зауважує, що має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч. 3 ст. 171 СК). При вирішенні даної справи суд вважає, що думка дитини, хоча і має важливе значення, однак не може бути вирішальною у даному спорі, враховуючи тривале проживання дитини з матір`ю, а також інші обставини, що характеризують спірні правовідносини, що не виключає можливість непрямого впливу матері на думку дитини.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, наразі не можуть бути підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, обставини дійсної справи свідчать про відсутність належного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності належного спілкування, різних світоглядів. Суду не надано доказів того, що батько не має шансу на виправлення своєї поведінки щодо участі у вихованні дочки, тому з урахуванням думки дитини, її віку (15 років), яка через нетривалий час досягне повноліття, суд вважає в даному випадку неправильним розривати зв`язок з батьком на цей час й вважає за необхідне надати можливість виправитися батьку в майбутньому. Згідно роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Рогатинської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Службу у справах дітей Рогатинської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 18 квітня 2022 року.

Суддя Ю.С. Кіцула