ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/505/22Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ»;

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гнатюк Анастасія Іванівна;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулосядо суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» покладено обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності у м. Черкасах.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».

Оскільки у вказаному будинку встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.

В квартирі АДРЕСА_2 лічильник обліку гарячого водопостачання відсутній, тому, згідно п. 21 вказаних вище Правил, плата за надані послуги справлялася згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідачі починаючи з січня 2013 року своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, не здійснювали внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 листопада 2020 року складає 47 304 гривень 36 копійок.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 3% річних від простроченої суми боргу та інфляційна складова боргу.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески в сумі47304,36 грн., 3% річних в сумі4890,17 грн. та інфляційну складову боргу в сумі18186,47 грн., що разом складає 70381 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року позов задоволено.

З врахуванням ухвали суду від 14 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 47304,36 грн., інфляційну складову боргу в сумі 18186,47 грн., 3% річних в сумі 4890,17 грн. та судові витрати в сумі 2102 грн., а всього 72483 грн.

Рішення суду обґрунтоване тим, що не уклавши договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем, відповідачі отримували такі послуги і повинні їх оплачувати. Тому, відповідачі є споживачами комунальних послуг, які надаються позивачем.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гнатюк Анастасія Іванівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року.

В апеляційній скарзі вказує, що на праві спільної часткової власності квартира належить двом власникам, що підтверджується копією технічного паспорту, одна з яких це ОСОБА_1 , яка володіє 2/3 частинами квартири на підставі договору дарування, інша - ОСОБА_4 , яка володіє 1/3 частиною квартири. Враховуючи наведене сума боргу має бути розподілена між власниками.

Крім того, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вимоги щодо нього не підлягають задоволенню.

Таким чином, судом першої інстанції не було встановлено реальне коло учасників справи, а саме не залучено власника майна та залучено померлу особу.

Зазначає, що судом було стягнено заборгованість з січня 2013 року по 01 листопада 2020 року, однак є достатні підстави вважати, що позивачем пропущено строк позовної давності. В доданій до апеляційної скарги заяві про застосування строку позовної давності вказує, що розрахунок заборгованості датується 01 листопада 2020 року, а тому борг, який виник за період з 2013 року по 01 листопада 2017 року не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної даності.

Також звертає увагу на те, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення не зазначено, як саме має бути проведено стягнення в частині, солідарно чи в іншому вигляді.

12 березня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» зазначало, що у зв`язку зі встановленням факту смерті відповідача ОСОБА_3 позов в частині вимог до останнього не підтримує.

Вказує, що відповідно до листа-розрахунку по О/Р 61074017, у березні 2013 року відповідачами було здійснено оплату в сумі 4000,00 грн., що перевищує суму нарахувань. Аналогічні оплати були здійснені в квітні 2014 року, грудні 2014 року, липні 2016 року, червні 2017 року та жовтні 2018 року.

Зауважує, що відповідачі разом з тим користувалися пільгою та субсидією (грошовою допомогою) на оплату відповідних послуг і які були використані споживачами (останні не відмовилися від таких оплат) на погашення заборгованості.

На думку позивача всі оплати за послуги по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, пільги та субсидія є оплатами відповідачів заборгованості, яка пішла в рахунок погашення минулих нарахувань, а тому на його думку даний факт свідчить про переривання строку позовної давності.

Також вказує про наявність солідарного обов`язку відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед позивачем по оплаті житлово-комунальних послуг, після виконання якого відповідачі в праві вимагати від інших осіб компенсації своїх витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідачі за позовом є споживачами послуг по опаленню та гарячому водопостачанню квартири АДРЕСА_2 за увесь спірний період та зобов`язані здійснити щомісячну оплату за їх надання позивачем у вищевказану квартиру. Відповідачі не повідомляли позивача за спірний період про їх відсутність за місцем реєстрації, а також не зверталися із заявами та зверненнями про небажання отримувати послуги.

На думку позивача апелянтом не подано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість саме тих витрат на професійну правничу допомогу, що зазначені в попередніх (орієнтовних) розрахунках витрат на правничу допомогу та не відповідають критерію реальності таких витрат.

У зв`язку з викладеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким солідарно стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість, вказану в позовній заяві, в повному обсязі.

30 березня 2022 року до апеляційного суду ОСОБА_1 подала письмові пояснення, в яких зазначає, що позивач належним чином не довів суми боргу та намагається ввести суд в оману щодо розрахунків, а тому суд може відмовити в задоволенні вимог позивача за недоведеністю. Просить суд, з урахуванням повномасштабної збройної агресії Російської Федерації, відкласти розгляд справи для подальшого можливого проведення звірки позивача та відповідачів.

Того ж дня на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що на її адресу не надходив лист-розрахунок по О/Р 61074017, а тому вона позбавлена можливості надати контррозрахунки та спростувати аргументи позивача.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу щодо того, що технічний паспорт на будинок не є правовстановлюючим документом вважає незаконним, однак зазначає про відсутність інших доказів щодо права власності ОСОБА_1 на 2/3 частини квартири.

Вважає, що при розгляді даної справи має бути залучено власника 1/3 частини квартири ОСОБА_4 , оскільки спір стосується і її прав та обов`язків.

Зауважує, що доказом доцільності та неминучості витрат на правничу допомогу є те, що рішення суду є незаконним.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» надає послуги з опалення та гарячого водопостачання будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 301025936 від 23 лютого 2022 року за вказаною адресою відомості щодо права власності будь-кого відносно нерухомого майна відсутні (а.с. 114).

Разом з тим, згідно з наявною в матеріалах справи інформацією Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 19514-01-10 від 29 вересня 2020 року та від 06 січня 2021 року, надісланої на запит суду, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11, 29-30).

Відповідно до пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Як зазначено у статті 19 указаного Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.

Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

За надані послуги відповідачі, як споживачі, у встановленому порядку не розрахувались, що спричинило виникнення заборгованості, про стягнення якої заявлено позовну вимогу у справі.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач у справі довів факт надання ним відповідачам комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що останніми не спростовано. Застосуванню підлягають також положення статті 625 ЦК України про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

При визначенні розміру заборгованості, що підлягає до стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, судом першої інстанції не перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, наданий позивачем.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат у сумі 18186 грн. 47 коп.

Згідно розрахунку апеляційного суду сума інфляційних втрат складає 18114 грн. 26 коп., тому позовна вимоги в цій частині підлягає до часткового задоволення у розмірі, встановленому судом.

Що стосується 3 % річних, то Черкаським апеляційним судом перевірено заявлений позивачем розмір 4890 грн. 17 коп., та відповідно до розрахунку суду він складає 4890 грн. 28 коп., а оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то стягненню підлягає заявлена позивачем сума у розмірі 4890 грн. 17 коп.

Щодо пропуску строку позовної давності, на якому наголошує представник відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом, передбаченим ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З наданого позивачем листа-розрахунку по О/Р № 61074017 за період з 2013 по 2020 роки вбачається, що за надання послуг з опалення та гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 відповідачами періодично сплачувались кошти за надані послуги, зокрема останній платіж відбувся у жовтні 2018 року, тобто фактично строк позовної давності було перервано.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу не залучення до участі у справі ОСОБА_4 як власника 1/3 частини квартири, то такі доводи на правильність вирішення судом спору у справі не впливають, оскільки згідно ст. 13 ЦПК України суд вирішує справи у межах заявлених вимог, а позовні вимоги до вказаної особи позивачем не пред`являлись, спір щодо її солідарного обов`язку нести витрати за надані позивачем спожиті послуги у цій справі не вирішувався.

Заборгованість по платежам підлягає стягненню з відповідачів, як з осіб, які зареєстровані у квартирі та є споживачами наданих послуг.

В даному випадку питання про права і обов`язки ОСОБА_4 , як власника 1/3 частини квартири не вирішувалось, а відповідачі не позбавлені можливості, за наявності відповідних умов і обставин, звернутись до останньої, як співвласника квартири з метою відшкодування частини понесених витрат.

Разом з тим, судом першої інстанції задовольняючи позовні вимоги помилково не вказано про стягнення заборгованості з відповідачів солідарно, попри те, що були заявлені відповідні позовні вимоги.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією свідоцтва про смерть від 22 травня 2019 року Серія НОМЕР_1 (а.с.73).

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин, позов не може бути пред`явлено до померлої особи.

В силу частини першої статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Оскільки відповідач у справі помер до пред`явлення до нього позову, тому підстави для застосування статті 55 ЦПК України та встановлення правонаступників відсутні у зв`язку з тим, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку, тобто до відкриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України справа підлягає закриттю, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як позов заявлений до особи, яка не може бути стороною по справі, у зв`язку з відсутністю у неї правоздатності.

Щодо клопотання ОСОБА_1 у її письмових поясненнях про відкладення розгляд апеляційної скарги, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14 березня 2022 року.

Разом з тим, апелянт у клопотанні вказує про намір проведення з позивачем звірки щодо виниклої заборгованості зі сплати комунальних послуг.

Колегія суддів приходить до висновку, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки апеляційну скаргу подано 09 лютого 2022 року, а оскаржуване рішення суду ухвалено 22 лютого 2021 року. Жодних доказів щодо неможливості проведення указаної звірки з моменту прийняття рішення Соснівським районним судом м. Черкаси і до моменту подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду матеріали справи не містять та апелянтом такі докази не надано.

Щодо заявлених позивачем у відзиві на апеляційну скаргу вимог про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового, то вона не підлягає до розгляду апеляційним судом, оскільки такі вимоги можуть бути заявлені в апеляційній скарзі, яку Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» не подавало.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 358877 від 08 лютого 2022 року, тому на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, оскільки Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» сплачено 2102 грн. судового збору, то з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051 грн., та компенсувати позивачу судовий збір за рахунок держави у розмірі 1051 грн. у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено повністю, рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, зокрема щодо відповідача ОСОБА_1 на 97 %, то з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 94 грн. 59 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 108 грн., а всього 202 грн. 59 коп.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт може повернути помилково сплачений судовий збір у розмірі 3058 грн. 41 коп. в порядку, визначеному законодавством.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року скасувати та прийняти нове рішення.

В частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 провадження закрити.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та внески у розмірі 47304 гривні 36 коп., інфляційних втрат у розмірі 18114 гривень 26 коп., 3 % річних у розмірі 4890 гривень 17 коп., а всього 70308 гривень 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1051 гривня.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у розмірі 1051 гривня за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 202 гривні 59 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді