Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/6205/21
У Х В А Л А

15.04.2022 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання С.С.Онисько, за участю представника позивача І.Д.Симйона, відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Пийтерфолвівської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , про визнання наказу недійсним та витребування земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Берегівської окружної прокуратури Гіряк Д. в інтересах держави в особі: Пийтерфолвівської сільської ради, звернувся до суду з позовом до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 та просить: визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №325-сг від 21 лютого 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», згідно якого ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер - :01:001:0110) площею 1 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами контур 464 на території Великопаладської сільської ради Берегівського (Виноградівського) району Закарпатської області; витребувати у ОСОБА_2 (рнкпп - НОМЕР_1 ) на користь держави земельну ділянку, кадастровий номер - :01:001:0110, площею 1 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вартістю 417300,00 грн, що розташована за межами контур 464 на території Великопаладської сільської ради Берегівського (Виноградівського) району Закарпатської області; стягнути з ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_2 на користь Закарпатської обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 9664,5 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №325-сг від 21.02.2019 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер-:01:001:0110) площею 1 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами контур 464 на території Великопаладської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. На підставі зазначеного пункту наказу територіального органу виконавчої влади, 22.02.2019 державним реєстратором Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Гечка К.В. прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на вказану земельну ділянку, яку останній на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №427 від 02.03.2019 відчужив на користь ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою №249934463 від 25.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Позивач вважає, що наказ ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №325-сг від 21.02.2019 підлягає визнанню недійсним та скасуванню, а спірна земельна ділянка витребуванню від ОСОБА_2 на користь держави, оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння (власності) держави внаслідок порушення закону набувачем земельної ділянки та органу уповноваженого від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. Повернення у власність держави земельної ділянки є умовою позбавлення безпідставних переваг ОСОБА_4 та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес.

Представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області надіслано до суду відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Згідно із клопотанням гр. ОСОБА_3 від 10.10.2018 (вхідна реєстрація Головного управління від 30.10.2018 № К-160/1/17-18) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, ним повідомлено Головне управління, що земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства безоплатно у власність не отримував. З метою надання відповідної інформації про земельну ділянку, щодо якої гр. ОСОБА_5 мав намір отримати дозвіл щодо відведення земельної ділянки у власність Головне управління звернулось листом до відділу у Виноградівському районі Закарпатської області про надання всієї наявної інформації про земельну ділянку відповідно до поданого клопотання, у письмовому та електронному вигляді згідно відомостей з Державного земельного кадастру, а також викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), на якій орієнтовно відображено запитувану земельну ділянку. За результатом розгляду клопотання гр. ОСОБА_5 . Головним управління 29.11.2018 видано наказ № 2146-сг "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність" яким надано гр. ОСОБА_5 дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної, ділянки у власність орієнтовною площею 1,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населеного пункту на території Великопаладьської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. У подальшому, за результатами розгляду проекту землеустрою, який здійснювався працівником територіального органу Держгеокадастру, обраним за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру, а саме: експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Івано Франківській області Рудяк С. В., 14.01.2019 за № 277/0/82-19 зазначений проект погоджено. Наказом Головного управління від 21.02.2019 № 325-сг "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки " затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 , передано у власність земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0110, площею 1,0000 га в тому числі рілля площею 1,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту на території Великопаладьської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, та рекомендовано оформити право власності на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 22.09.2019 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державним реєстратором виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області Гечка К.В. зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0110 (індексний номер 45708374 від 26.02.2019). Отже, здійснюючи дії щодо оформлення безоплатного набуття у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 звернувся до Головного управління із відповідним клопотанням, у якому повідомив, що ним право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства не використано, що підтвердив своїм підписом. Жодним нормативно - правовим актом законодавства України та Положенням про Головне управління, Головне управління не наділене функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок та не є розпорядником інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Також суд встановив, що представником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області заявлено письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, як таку, що подана неповноважною особою, а справу розглянути у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 також подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що задоволення віндикаційного позову і витребування спірної земельної ділянки у відповідача, як добросовісного набувача, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Прокуратурою в якості ціни позову зазначено 417300,00 грн. як ринкову вартість спірної земельної ділянки з посиланням на висновок ТОВ «Ріалті-О» від 01.04.2021 про ринкову вартість земельної ділянки. Натомість, відповідно до пунктів 3.1 - 3.3 розділу 3 Порядку проведення експертної грошової оцінки, затвердженого наказом Держкомзему України від 09.01.2003 № 2, результати роботи з оцінки оформляються у вигляді письмового документа - звіту про оцінку, що містить висновок про вартість об`єкта оцінки, розкриває зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки земельних ділянок. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Зміст звіту має відповідати пункту 50 Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1531. На виконання статті 25 Закону України «Про оцінку земель» з метою оприлюднення результатів експертної грошової оцінки земельних ділянок заповнюється витяг із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Згаданий висновок містить лише короткий опис об`єкту дослідження та встановлену ринкову вартість спірної земельної ділянки станом на 01.04.2021. Даних, зокрема, щодо зазначення правових підстав для здійснення даного дослідження, відомостей про застосовані методики та методичні підходи, які використовувались; обґрунтування застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур; розрахунків, на підставі яких було встановлено зазначену у висновку ринкову вартість; дотримання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо прав на оцінювану земельну ділянку висновок не містить. На підставі наведеного просить: виключити висновок ТОВ «Ріалті-О» від 01.04.2021 про ринкову вартість земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0110) з числа доказів і розглядати справу № 299/6210/21 на підставі інших доказів; відмовити в задоволенні позову керівника Берегівської окружної прокуратури Д.Гіряк в інтересах держави в особі: Пийтерфолвівської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , про визнання наказу недійсним та витребування земельної ділянки.

Також відповідач ОСОБА_7 заявив письмове клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Представник позивача -прокурор Симйон І.Д. проти задоволення клопотання представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання відповідача ОСОБА_1 про залишення позову без руху заперечив, посилаючись на безпідставність таких, в обґрунтування своєї позиції 07.04.2022р. подав письмове заперечення, а відтак просив суд постановити ухвалу про закриття підготовчого судового провадження та призначення слухання справи по суті.

Отже, заслухавши заявлені клопотання, думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання про обгрунтованість клопотання ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про залишення позову без розгляду та у відсутності підстав для залишення даного позову без руху і клопотання прокурора про закриття підготовчого судового засідання з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі або закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За змістом частини третьої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 185 ЦПК України.

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру"дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Таким чином, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави ( узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № З-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) вказав, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Разом з цим, Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законодавчих актів щодо удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 № 2194 передбачено, зокрема, передачу земель державної власності за межами населених пунктів (крім земель, які потрібні державі для виконання її функцій) до комунальної власності сільських, селищних, міських, рад....

Так, з дня набрання чинності пунктом 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (тобто з 27 травня 2021 року) до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

Так, згідно з частиною другою статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Отже, повноваження з розпорядження всіма землями державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишаються у державній власності (наприклад, які використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування, землі оборони, більшість земель лісогосподарського призначення, та інші) передано сільським,селищним, міським радам, тому в даному випадку розпорядником (власником) зазначених земельних ділянок.

Статтею 84 ЗК України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У частині четвертій статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною/8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно зі статтею 15-2 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" унормовано, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

За приписами пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (надалі - Положення) центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (скорочено - Держгеокадастр), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства.

Згідно з пунктом 2 цього Положення Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (підпункти 1,2 пункту 3 Положення).

У пункті 4 вказаного Положення передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах та ін.

Органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різних функції, а саме: функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності та функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Зокрема, такий висновок викладено у правовій позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 920/1/18, від 05.02.2018 № 910/78/13, ухвали ВС України 02.03.2021 та від 14.04.2021 № 922/3014/19.

Враховуючи наведені положення законодавства та категорію і правовий статус земель (землі сільськогосподарського призначення державної форми власності), для захисту яких ініційовано звернення до суду в інтересах держави, слід зауважити, що саме Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є повноважним органом державної влади, до компетенції якого віднесені питання захисту земель державної власності та розпорядження такими землями (функція державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства).

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з положенням про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 17.11.2016 № 308 (зі змінами) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ГУ Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і їй підпорядковане. Відповідно до пункту 3 цього положення завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Таким чином, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і яке створено саме з метою реалізація повноважень останньої на території Закарпатської області.

Прокурор звернувся до суду з даним позовом для здійснення представництва інтересів держави в особі Пийтерфолвівської сільської ради, і своє звернення мотивує бездіяльністю Пийтерфолвівської сільської ради.

Однак, суд приходить до переконання, що таке звернення до суду є безпідставним, без належного обгрунтування здійснення неналежним чином органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або відсутність такого органу.

Оскаржуючи накази Головного управління з підстав їх незаконності та зазначаючи відповідачем Головне управління, прокурор мав визначити підставою для представництва в суді законних інтересів держави відсутність органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, з врахуванням того, що після відкриття провадження по справі встановлено відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Пийтерфолвівської сільської ради, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання представника відповідача ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області підлягає до задоволення і позовну заяву на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.189-200, п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Пийтерфолвівської сільської ради до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 про визнання наказу недійсним та витребування земельної ділянки - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Текст повної Ухвали складено 15.04.2022 року.

Головуючий А. А. Надопта