Справа №295/7874/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

за участі представника позивачів адвоката Єгорова С.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Хомчук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом, в якому зазначили, що 02.12.2020 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Незалежності, 186, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав їм перевагу в русі, внаслідок чого здійснив наїзд на останніх, заподіявши при цьому тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості кожному, що спричинило короткотривалий розлад здоров`я, заподіяло сильний фізичний біль та моральні страждання. Зі змісту позову вбачається, що внаслідок вищенаведених протиправних дій позивачу ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин лобної ділянки голови, лівого ліктьового суглобу та правого кульшового, ЗЧМТ, струс головного мозку від 02.12.2020 року, іншим позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - забої м`яких тканин, синці в області рук та ніг, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується виписками із медичних карт хворих. Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В. від 06.04.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивачі стверджують у позові, що після отриманих травм вони вимушені були звертатись до лікарів за медичною допомогою та обстеженням, навіть лікуватися стаціонарно, при цьому оплата вартості лікування була понесена за рахунок держави, оскільки всі являються військовими, студентами військового інституту та знаходяться на повному медичному забезпеченні. Разом з тим вказані події внесли корективи у навчальні плани внаслідок тривалого лікування та неможливість продовження активного способу життя. Як слідує зі змісту позову, у зв`язку із спричиненням позивачам тілесних ушкоджень вони перенесли та переносять до даного часу моральні страждання, оскільки погіршився стан їх фізичного здоров`я, у них була обмежена можливість продовження звичайного ритму життя та навчання, що призвело до академічної заборгованості у ВНЗі та особливо по фізичних дисциплінах, що також завдає додаткового стресу, який був отриманий під час події, спричиненої неправомірними діями відповідача. Від пережитого у позивачів почалися головні болі, які не проходять тривалий час, всі стали знервовані та змушені прикладати додаткових зусиль, щоб повернутися до звичного ритму життя.

З огляду на викладене у позовній заяві та оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку не відшкодовує шкоду позивачі просять суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 30 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 20 000 грн. моральної шкоди, та на користь ОСОБА_3 20 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 07.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 10.11.2021, занесеною до протоколу судового засідання, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залучено до участі у справі як співвідповідача.

У поданому 14.12.2021 на адресу суду відзиві представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» своїх заперечень проти позову не викладав у зв`язку із відсутністю вимог до товариства.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що при визначенні розміру відшкодування слід враховувати вимоги розумності і справедливості, натомість як свідчать матеріали справи тільки позивачем ОСОБА_2 в підтвердження звернення до лікаря та лікування представлені медичні документи виписка із медичної карти стаціонарного хворого. Двоє ж інших позивачів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не надали жодного медичного документа в підтвердження ушкодження здоров`я, яке сталося внаслідок ДТП, та не зазначили з чого вони виходили, вимагаючи відшкодування моральної шкоди. Окремо відповідач просив суд звернути увагу на те, що при скоєнні ДТП діяв не навмисно, дуже шкодував, що так сталося, та хотів вибачитися, однак потерпілі спочатку не виходили на зв`язок, а потім пред`явили дуже значні суми відшкодування. Додав, що на даний час проживає з батьками та не працює, має проблеми із здоров`ям, у зв`язку з чим визнаний непридатним до військової служби, періодично перебуває на лікуванні з хронічним гепатитом, хронічним панкреатитом, гастроезафагальною рефлюксною хворобою, незмикання кардії. Підсумовуючи викладене у відзиві ОСОБА_1 вимоги позивача ОСОБА_2 вважає завищеними, а вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безпідставними та такими, що не підтверджуються ніякими доказами.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що всі витрати по лікуванню його довірителів понесла військова частина. Також до цього часу позивачі не отримали страхового відшкодування від страхової компанії в межах лімітів, хоча зверталися до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» ще в листопаді 2021 року. За словами представника, ОСОБА_2 постраждав найбільше, перебував на стаціонарному лікуванні, у свою чергу іншим позивачам була надана невідкладна медична допомога. За наслідками ДТП всі троє потрапили до травматологічного відділення, однак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після огляду лікарем повернутися додому і в подальшому лікувалися амбулаторно. Адвокат просив не брати до уваги відзив відповідача на позовну заяву, який подано з пропущенням строків, та залишити його без розгляду. Додатково представник зауважив, що моральну шкоду позивачі пов`язують не тільки з заподіянням їм ушкоджень, а в першу чергу із протиправною поведінкою відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що вину у скоєнні ДТП визнає. Готовий виплатити ОСОБА_2 10 000 грн., оскільки він єдиний після ДТП лежав, інші розбіглися і у подальшому знімали все на камеру.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Хомчук В.А. просила поновити строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту постанови судді Богунського районного суду м. Житомира Зіневич І.В. від 06.04.2021 року у справі №295/3030/21 слідує, що ОСОБА_1 02.12.2020 о 16 годині 30 хвилин в м. Житомирі по пр-ту Незалежності, 186 керував транспортним засобом «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходам ОСОБА_2 , 2000 р.н., ОСОБА_3 , 2002 р.н., ОСОБА_4 , 1995 р.н., внаслідок чого скоїв наїзд на них, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження.

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому відповідач вину у вчиненні правопорушення в суді визнав, а саме провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, було закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З наявної в матеріалах справи копії виписки №4040 з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_2 з 02.12.2020 року по 11.12.2020 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: забій (02.12.2020) м`яких тканин лобної ділянки голови, лівого ліктьового та правого кульшового суглобів, ЗЧМТ, струс головного мозку від 02.12.2020 року.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_2 №1612 від 11.12.2020, госпітальна ВЛК за наслідками проведеного 11.12.2020 року медичного огляду курсанта ІІ курсу ЖВІ ОСОБА_2 дійшла висновку про отримання позивачем травми, пов`язаної із проходженням військової служби (Стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (02.12.2020) із тимчасовим функціональним розладом центральної нервової системи) та котра на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребує звільнення від виконання службових обов`язків на п`ятнадцять календарних днів.

У свою чергу в матеріалах справи №295/3030/21, яка була витребувана для огляду за клопотанням сторони позивачів, містились виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4041/614 ОСОБА_3 та №4039/613 ОСОБА_4 .

За змістом виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4041/614 ОСОБА_3 слідує, що останньому встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку (02.12.2020 року), забій лівої гомілки. Майже аналогічний за змістом діагноз, а саме ЗЧМТ, струс головного мозку (02.12.2020 року), забій лівого ліктьового та лівого колінного суглобів, зазначений у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №4039/613 ОСОБА_4 .

Також у матеріалах справи №295/3030/21 містились довідки військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_2 №1597 від 10.12.2020 та №1596 від 10.12.2020 стосовно курсантів ІІ курсу ЖВІ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких госпітальна ВЛК за наслідками проведених 10.12.2020 року медичних оглядів дійшла висновку про отримання позивачами травми, пов`язаної із проходженням військової служби (Стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (02.12.2020) із тимчасовим функціональним розладом центральної нервової системи) та котра на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб потребувала звільнення від виконання службових обов`язків на десять календарних днів із перебуванням в медичному пункті частини.

Встановивши вказані обставини та оцінивши перелічені докази, суд дійшов висновку, що внаслідок ДТП, яка сталася через неправомірні дії відповідача ОСОБА_1 , позивачам завдано моральної шкоди, котра полягала у фізичних та душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку із ушкодженням їх здоров`я.

В ході розгляду справи судом також встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У відповідь на запит суду листом за вих. №72/13 від 17.01.2022 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомило, що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 , а ні ОСОБА_4 не зверталися до товариства із письмовими заявами про страхове відшкодування.

У свою чергу позивачі не заявляли вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування заподіяної їм в результаті ДТП моральної шкоди, а засади диспозитивності цивільного судочинства передбачають розгляд судом справи не інакше як в межах заявлених стороною позивача вимог.

Зважаючи на викладене та враховуючи принципи розумності, справедливості, пропорційності при визначенні розміру моральної шкоди суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме 10 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 та по 3 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Також на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 207,54 грн., від сплати якого позивачі звільнені.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, 2-5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 207 грн. 54 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ЖВІ РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач 3: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , ЖВІ РНОКПП

Відповідач 1: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач 2: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40 .

Суддя