Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/1421/22

Провадження 2/712/1407/22

18 квітня 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О. М.

за участю секретаря судового засідання - Шевченко О. П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ( АДРЕСА_1 ) у лютому 2022 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача (м.Черкаси, вул.П.Тичини, 4).

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що між сторонами 30.05.2019 року був укладений договір позики, за яким позивач надав відповідачу 500 000,00 грн., що на момент підписання договору було еквівалентним 20 000,00 доларів США до 30.05.2020 року. За умовами договору позики дана позика є безпроцентною.

Відповідно до акту прийому-передачі грошових коштів від 31.05.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв усю суму позики - 500 000,00 грн., що на момент підписання договору було еквівалентним 20 000,00 доларів США.

Однак, станом на 01.02.2020 року грошову суму позивачу повернуто не було, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач просить стягнути з відповідача 500 000,00 грн. в рахунок повернення боргу за договором позики та судові витрати по оплаті судового збору.

29.03.2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18 квітня 2022 року відповідачем було подано до суду заяву про визнання позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3-4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача, адвокат Кузьмінський О.О. скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає та проти його задоволення не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 30.05.2019 року між сторонами по справі був укладений договір позики, за яким позивач (позикодавець) надав відповідачу (позичальнику) 500 000,00 грн., що на момент підписання договору було еквівалентним 20 000,00 доларів США до 30.05.2020 року. Вказаний договір посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І. Ю.

Відповідно до п. 2.2. договору позики факт передачі грошових коштів та факт отримання грошових коштів буде підтверджуватися актом прийому-передачі, який підписується сторонами є невід`ємною частиною договору позики, і підтверджують факт отримання грошових коштів у власність позичальнику, а також повернення у власність позикодавця.

За умовами договору позики дана позика є безпроцентною (п. 3.1).

У відповідності до п. 4.2.1 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у тій сумі, у той строк та в тому порядку, що встановлені цим договором.

Відповідно до акту прийому-передачі грошових коштів від 31.05.2019 року позивач передав, а відповідач прийняв усю суму позики - 500 000,00 грн., що на момент підписання договору було еквівалентним 20 000,00 доларів США.

Однак, станом на 01.02.2020 року грошову суму позивачу повернуто не було, що стало підставою для звернення до суду.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Згідно з частиною першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України.

Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладення договору позики підтверджено наданням копії договору від 30.05.2019 р. та копії акту прийому-передачі від 31.05.2019 р. Підписанням договору відповідач у повному обсязі розумів наслідки взяття на себе боргових обов`язків та проти них не заперечував. Вказаний договір не визнаний недійсним, отже є чинним, а тому підлягає до виконання та відмова від договірних зобов`язань в односторонньому порядку не допускається.

Зміст договору позики від 30.05.2019 року чітко визначає отримання коштів саме у борг та обов`язок відповідача повернути позичені кошти в строку визначені договором, отже, такі умови договору є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України.

Статтею 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в сумі 500 000 грн. підлягають до задоволення, оскільки відповідають умовам укладеного між сторонами договору позики.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб.

Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 5000 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст.4,7,10,81,141,263-266,280-282 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 545, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.05.2019 року в сумі 500 000,00 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 5000 грн., всього стягнути 505 000 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Черкаського апеляційного суду) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).