Справа № 569/3056/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,- в с т а н о в и в:

До Рівненського міського суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 24780,91 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Представник позивача за довіреністю адвокат Кузьма Н.В. в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Янчук В.В. просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнав з підстав вказаних у відзиві, просив стягнути витрати на правничу допомогу .

У поданому до суду відзиві представник відповідача зазначив, що з листопада 2011 року вказані вище послуги відповідачу не надавалися. 01 листопада 2011 року мешканцями будинку АДРЕСА_1 було складено два акти: перший про відсутність представників КП «Теплотранссервіс», другий про відсутність подачі тепла у вищевказані квартири, в тому числі й в квартиру АДРЕСА_2 .

Оскільки останнє нарахування плати за надані послуги наростаючим підсумком позивачем проведене в січні 2017 року, а позов поданий до суду лише в лютому 2021 року, то строк позовної давності ним пропущений, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову ТзОВ «Рівнетеплоенерго». Стягнути з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Ухвалою суду від 25.02.2021 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд справи з викликом сторін.

Дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_2 . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_1 станом на 01.01.2021 р. виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 24780,91 грн. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради 137 від 09 жовтня 2008 року, № 6 від 04.01.2011р, та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплопенерго» № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № Ц71 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 р„ № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1791 від 11.12.2018р. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Ст. 319, 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово - комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 .

З оглянутого судом технічного паспорту на кв. АДРЕСА_4 , виготовленого станом на 12.10.2016р. вбачається, що квартира обладнана автономним опаленням, отже централізоване опалення та гаряче водопостачання не отримує .

Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,вбачається, що облік заборгованості провадиться позивачем наростаючим підсумком з травня 2011 року. І з січня 2017 року позивач припинив в подальшому нараховувати відповідачу плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, зафіксувавши на її рахунку сталу суму заборгованості в розмірі 24780,91грн.

Надані суду як доказ акти від 01.11.2011р., суд до уваги не приймає, оскільки вони не є належними доказами в розумінні оформлення офіційних документів, які містять в собі достовірну інформацію пов`язану з предметом позову.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).В свою чергу, частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій щодо пред`явлення позову до суду.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з даною заявою 12.02.2021 року, суд прийшов до висновку, що він пропустив трирічний строк звернення до суду з даних правовідносин, які на думку суду виникли з 01.2017р. так як заборгованість з цього часу була сталою на рівні 24780,91 грн., і поважних причин пропуску зазначено строку судом не встановлено.

Таким чином, позивачем пропущений строк звернення до суду у справі щодо стягнення заборгованості, а тому позовна заява ТОВ «Рівнетеплоенерго» до задоволення не підлягає. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем по оплаті судового збору, віднести на рахунок позивача. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповіда адвокатом Янчуком В.В., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 12.10.2021 р., надано : копію рахунку № 12/10 від 12 жовтня 2021 року , копію квитанції від № 0.0..1 від 13 жовтня 2021 року. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, яка є малозначною справою, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, без участі сторін, незначний об`єм робіт виконаний безпосередньо адвокатом. Крім того, з долучених до справи доказів не вбачається жодного запиту адвоката, достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката на спілкування, підготовку нормативної бази позову та пред`явлення його до суду, фактично витраченого часу в судових засіданнях. З врахуванням вищевикладеного, суд зменшує розмір правничої допомоги, який підлягає до стягнення з позивача на користь відповідачки до 500 грн. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141,264-268, 273, 354,355 ЦПК України, суд , в и р і ш и в:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання - відмовити. Судові витрати понесені позивачем по оплаті судового збору, віднести на рахунок позивача. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул. Д.Галицького, 27, . Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . Повне судове рішення складено - 15.04.2022 року.

Суддя О.В.Панас