Номер провадження: 22-ц/813/67/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод у безпечному користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:
11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив суд заборонити проводити будівельні роботи за адресою: 65049, м. Одеса, провулок Івана Франка, 8-А.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено. Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановляючи вказану ухвалу про забезпечення позову суд виходив з того, що за адресою: АДРЕСА_1 , проводяться будівельні роботи з реконструкції житлового будинку, а згідно висновку ТОВ «Центр судових інженерно-технічних експертиз та архітектури» від 23.05.2019р. №020/19, житловий будинок, що реконструюється за адресою: АДРЕСА_1 , являє собою частину одноповерхового житлового будинку, інша частина житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .. Зазначені частини одноповерхового житлового будинку мають спільні несучі конструкції. Відсутність відповідних проектних рішень, відсутність повного обстеження, враховуючи фізичний знос житлового будинку та рік побудови, наявні порушення діючих будівельних норм і правил, а також те, що частина житлового будинку, яка підлягає реконструкції, та частина житлового будинку, що належить ОСОБА_1 , це один житловий будинок, є ймовірна загроза значного негативного виливу реконструкції частини житлового будинку на технічний стан житлового будинку як в цілому, так і на частину, що належить співвласнику ОСОБА_1 , що може призвести до значного погіршення технічного стану і загрозу можливості подальшої безпечної експлуатації житлового будинку у разі реконструкції.

21 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод у безпечному користуванні власністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебував у спільній частковій власності позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 .. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2014р. право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , було припинено, визнано право власності сторін на самостійні обєкти нерухомості, з присвоєнням частині житлового будинку ОСОБА_2 адреси: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 адреси: АДРЕСА_1 . Однак, належні сторонам частини домоволодіння являють собою єдиний житловий будинок. Із загальними стінами і конструктивними елементами, побудованими на єдиному фундаменті, згідно технічного паспорту. В квітні 2019 року ОСОБА_2 розпочала будівельні роботи з реконструкції належної їй частини будинку, характер яких на думку позивача загрожує обваленням належної йому частини будівлі, оскільки будівельні роботи ведуться із порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у безпечному користуванні власністю, яка йому належить, шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні роботи за будівельним паспортом забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :13:007:0025, №01-07/7 від 28.01.2019р., та зобов`язати ОСОБА_2 відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: ліквідувати новозбудовані, починаючи з квітня 2019 року, будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 , відновити конструктивну стійкість житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

05 серпня 2019 року від представника ОСОБА_2 адвоката Розенбойма Ю.О. надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування наданої заяви зазначено, що наведені позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову дані не відповідають дійсності, а наданий до суду документ без назви, складений ТОВ «Центр судових інженерно-технічних експертиз та архітектури» від 23 травня 2019 року №020/19 не є експертним висновком в розумінні вимог ЦПК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, і не містить у тексті й посилань на те, що цей документ має юридичну силу експертного висновку. Також зазначено, що 18 липня 2019 року судовим експертом Накул О.М. було складено висновок експерта №06/22/2019 будівельно-технічної експертизи у справі №520/13452/19, яким встановлено, зокрема, що будівельні роботи, що виконані на об`єкті будівництва: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:007:0025, відповідають вимогам діючих в Україні нормативно-правових актів у галузі будівництва. Загроза можливості подальшої безпечної експлуатації житлового будинку АДРЕСА_2 не встановлена.

Також представник відповідача зазначає, що згідно листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 26.04.2019р. за №01-10/170-зр, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, наявне повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстроване Управлінням у лютому місяці 2019 року за №ОД09, найменування об`єкта будівництва - «Реконструкція житлового/будинку з розширенням та надбудовою мансардного поверху, з підсобники приміщеннями, барбекю, альтанкою та навісом для зберігання власного автотранспорту та спорудами; АДРЕСА_1 », замовник - фізична особа, інформація про земельну ділянку - витяг з реєстру прав власності (інформаційна довідка) /17-08-16.

Тому, на думку представника відповідача, наявні підставі для скасування заходів забезпечення позову, оскільки їх подальше існування наразі порушує права та законні інтереси ОСОБА_2 , зупинення будівельних робіт на теперішній час призведе до пошкодження не тільки її будинку, але й будинку позивача, призведе до створення підстав для вчинення позовів до неї з боку позивача з приводу стягнення збитків.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, та просив суд відмовити у задоволенні вказаної заяви, оскільки, незважаючи на наявність відповідної ухвали щодо заборони здійснювати будівельні та ремонті роботи за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 продовжує проводити відповідні будівельні роботи, внаслідок чого була зруйнована стеля його підвалу. Позивач вважає, що відповідач своїми незаконними діями продовжує порушувати його права та права його родини, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Розенбойма Ю.О. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року по цивільній справі №520/13452/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод у безпечному користуванні власністю.

Знято заборону ОСОБА_2 та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаюсь на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розгляд справи призначено на 24 березня 2022 року, однак на підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., керуючись статтею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 04 квітня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 09 грудня 2020 року в справі №462/763/18, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, ст. 158 ЦПК України врегульовано порядок скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в п. 10 Поставнови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено. Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що предметом спору в даній справі є усунення перешкод у безпечному користуванні власністю (житловим будинок за адресою: АДРЕСА_2 ), а саме позивач ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно реконструйований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , перебував у спільній частковій власності позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 .. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.04.2014р. право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , було припинено, визнано право власності сторін на самостійні обєкти нерухомості, з присвоєнням частині житлового будинку ОСОБА_2 адреси: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 адреси: АДРЕСА_2 . Однак, належні сторонам частини домоволодіння являють собою єдиний житловий будинок. Із загальними стінами і конструктивними елементами, побудованими на єдиному фундаменті, згідно технічного паспорту. В квітні 2019 року ОСОБА_2 розпочала будівельні роботи з реконструкції належної їй частини будинку, характер яких на думку позивача загрожує обваленням належної йому частини будівлі, оскільки будівельні роботи ведуться із порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено. Заборонено ОСОБА_2 та будь-яким фізичним та юридичним особам здійснювати будівельні та ремонтні роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову представник ОСОБА_2 адвокат Розенбойм Ю.О. фактично послався на безпідставність позовних вимог та недоведеність обґрунтованості заяви про забезпечення позову та відповідно необґрунтованість ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року про забезпечення позову.

Так зазначено, що проведені ОСОБА_2 будівельні роботи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не є самочинними та повністю відповідають проектній документації та вимогам діючим в Україні нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Судом встановлено, що спір судом на даний час не вирішено.

Враховуючи те, що розгляд справи досі триває, рішення у справі по суті спору не ухвалено, чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено право суду, а не обов`язок скасувати заходи забезпечення позову, на думку колегії суддів апеляційного суду, обставини наведені у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не свідчать про наявність правових підстав для його задоволення.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим, в подальшому, виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Доводи щодо необґрунтованих та незаконних позовних вимог, які заявлені позивачем, до уваги не приймаються, оскільки суд тільки під час розгляду справи по суті надає правову оцінку заявленим позивачем вимогам, під час же вирішення питання щодо забезпечення позову чи скасування заходів забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується.

З огляду на вищевикладене та проаналізувавши матеріали клопотання про скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів апеляційного суду, вважає за необхідне зауважити, що за положеннями ч. 6 ст. 158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2019 року скасувати.

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Розенбойма Юрія Олександровича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 04 квітня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк