ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м.Суми

Справа №585/2416/21

Номер провадження 22-ц/816/395/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року, в складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 16 грудня 2021 року

в с т а н о в и в:

17 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , свої вимоги мотивуючи тим, що 10 травня 2021 року через мережу інтернет на сайті ОЛХ уклав договір купівлі - продажу запчастини - фрези до мотоблоку з ФОП ОСОБА_2 за 3615 грн. Отримавши товар у м. Ромни на новій пошті, сплативши 105 грн за доставку, виявилось, що відповідач вислав йому не ті запчастини, які йому не потрібні. Він відразу почав телефонувати продавцю, щоб той забрав свій товар і повернув кошти, але той вже не відповідав. Тому, 13 травня 2021 року він повернув запчастини ФОП ОСОБА_2 через ТОВ «Нова пошта» у м. Харків, заплативши 165 грн за відправку, проте, посилка повернулась. 22 травня 2021 року він вдруге відправив товар відповідачу через ТОВ «Нова пошта» у м. Харків, сплативши 141 грн.

Позивач вказував, що він пенсіонер, має вік 73 роки, хворіє, переніс інсульт, має пенсію 1800 грн, збирав кошти на запчастини, які були вкрай необхідні для посадки городини, економив на ліках, продуктах харчування, частково не сплачував за комунальні послуги. Вважав, що діями відповідача порушені його права як споживача послуг, внаслідок чого він зазнав моральних страждань, було порушено звичайний уклад його життя, неповернення коштів позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення відносин у сім`і. Тому, просив розірвати договір купівлі - продажу, стягнути з відповідача на його користь вартість товару, вартість оплати доставки товару та на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір купівлі - продажу товару від 10 травня 2021 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнуто із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти на виконання договору купівлі - продажу від 10 травня 2021 року у сумі 3615 грн, за оплату доставки товару з м. Харків в м. Ромни у сумі 105 грн, за оплату доставки товару з м. Харків в м. Ромни у сумі 165 грн та за повторну оплату доставки товару з м. Харків в м. Ромни у сумі 141 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині відмови у стягненні моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ ОСОБА_2 на його користь 10000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що він є споживачем послуг, які надав ФОП ОСОБА_2 , тому він, як виконавець, несе відповідальність за неналежне надання таких послуг.

Вважає, що допустивши порушення його законних прав як споживача послуг, відповідач зобов`язаний відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодувати заподіяну такими діями моральну шкоду.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 14026 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2021 року: 2270 грн х 100 = 227000 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою - підприємцем і має право здійснювати такі види діяльності як торгівля, в тому числі деталями та приладдям до мотоциклів, та рядом інших видів торгівлі, що підтверджено інформацією з сайту МЮ України (а.с. 13).

Згідно з квитанцією від 10 травня 2021 року, о 9 годині 37 хвилин ОСОБА_1 , через електронний додаток Приватбанку переказав на картку ОСОБА_2 кошти в сумі 3615 грн (а.с. 14).

10 травня 2021 року ОСОБА_2 надіслав через ТОВ «Нова пошта» ОСОБА_1 посилку вагою 10 кг, запчастини, загальною вартістю 3000 грн. При цьому вказано, що доставку 105 грн сплачує отримувач. Представником одержувача вказаний ОСОБА_1 , дата 11.05.2021 час 18:43:08. Вказане підтверджене експрес-накладною № 6311 (а.с. 15).

Як вбачається з роздруківки інформації з сайту Нової пошти, 10.05.2021 року о 15 год 46 хв відправлення по трекінгу № 6311 було отримане (а.с. 16).

13 травня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 вантаж фактичною вагою 39,8 кг, опис - коробка, оголошеною вартістю 200 грн, і сплатив за відправлення 165 грн, що підтверджено експрес-накладною (а.с. 17).

22 травня 2021 року відповідно до експрес-накладної ОСОБА_1 було повернуто відправлення вага 39,8 кг, опис-коробка, оголошеною вартістю 200 грн. Доставку сплачує отримувач (а.с. 18).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» його права порушені, так як відповідачем при купівлі товару було надано йому недостовірну інформацію щодо товару.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що йому було завдано моральну шкоду, а також не наведено, з яких саме міркувань він виходив, визначаючи її розмір.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з огляду на таке.

Підставами позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди було те, що він є пенсіонером, має вік 73 роки, хворіє, переніс інсульт, має пенсію 1800 грн, збирав кошти на запчастини, які були вкрай необхідні для посадки городини, економив на ліках, продуктах харчування, частково не сплачував за комунальні послуги. Вважав, що діями відповідача порушені його права як споживача послуг, внаслідок чого він зазнав моральних страждань, було порушено звичайний уклад його життя, неповернення коштів позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення відносин у сім`і. Тому, просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, що заподіяна внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положення ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» мають застосовуватися в сукупності з положеннями п.5 ч.1 ст. 4 цього закону, відповідно до яких споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з положень 16 та 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Пункт 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Моральна шкода може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

У справі, що переглядається, позивач є споживачем послуг ФОП ОСОБА_2 , тому він, як виконавець, несе відповідальність за неналежне надання таких послуг.

З урахуванням встановлених судом обставин, підставою виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди між сторонами є факт її завдання позивачу діями відповідача, яким порушені його права як споживача послуг, внаслідок чого він зазнав моральних страждань, було порушено звичайний уклад його життя, неповернення коштів позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення відносин у сім`і.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З огляду на викладене та, беручи до уваги встановлені обставини справи, а також, що вартість товару складає 3615 грн, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, конкретних обставин справи, враховуючи вартість товару, колегія суддів вважає, що з відповідача належить стягнути 1000 грн в рахунок відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ФОП ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 1362 грн (сума судового збору, яка підлягала сплаті за подання апеляційної скарги).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн на відшкодування моральної шкоди та в дохід держави 1362 грн судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина