09.02.2022 Справа № 756/246/20
Унікальний №756/246/20
Провадження №2/756/250/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Демченко І.В.

за участю: представника позивача за первісним позовом - адвоката Придувалова В.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визначення права власності в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про виділ частки із спільної сумісної власності та визнання права власності на частку квартири,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визначення права власності в порядку спадкування, у якому просив визнати, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила Ѕ частину, крім того просив визнати право власності на вказану частку квартири в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 24.12.1999 року належала ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивача ОСОБА_4 померла.

В Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу. Спадкоємцем за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , який прийняв спадщину є позивач, при цьому у видачі свідоцтв про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з тим, що квартира перебувала у спільній сумісній власності і частки співвласників не були визначені.

За таких обставин, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

При цьому, у липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з зустрічною позовною заявою із вимогами до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про виділ частки із спільної сумісної власності та визнання права власності на частку квартири.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 вказувала, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.12.1999 року посвідченого державним нотаріусом 21-ої Київської державної нотаріальної контори вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 разом зі своєю бабусею ОСОБА_4 . Про те, під час укладання вище вказаного договору купівлі-продажу державним нотаріусом не було визначено частки співвласників у даній квартирі, що призвело до відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом її батьку ОСОБА_1 .

За твердженням ОСОБА_2 у разі задоволення первісного позову судом, проти чого вона не заперечує, почне діяти правова невизначеність належної їй частки у вищевказаній квартирі, що в подальшому призведе до проблем, які можуть бути пов`язані з відчуженням її власності.

Оскільки правовстановлюючим документом на квартиру є договір купівлі-продажу у якому не визначені частки співвласників ОСОБА_2 , просила виділити їй Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 із спільної сумісної власності та визнати право власності на цю частку.

Представник ОСОБА_1 підтримав вимоги первісної та зустрічної позовних заяв вказуючи на неможливість визначення іншим чином часток співвласників у квартирі АДРЕСА_1 після смерті одного з співвласників.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.

Представник Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду пояснення, у яких просили розглядати справу за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представника позивача за первісним позовом, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.12.1999 року посвідченого державним нотаріусом 21-ої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та ОСОБА_2 набули у власність 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,94 кв.м., в тому числі житловою - 39,5 кв.м.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24.12.1999 року посвідченого державним нотаріусом 21-ої Київської державної нотаріальної контори не містить визначених часток співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надав роз`яснення, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК) Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

З огляду на зазначене, оскільки співвласників нерухомого майна двоє (2) осіб, частки кожного з них у спільному сумісному майні відповідно складають по 1/2 частині.

Таким чином, частка ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/2 частину квартири, а частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2 частину квартири.

З матеріалів справи вбачається, що в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 за №664/2019. Спадкоємцем за заповітом на належну спадкодавцю частку квартири АДРЕСА_1 , який прийняв спадщину, є позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , оскільки інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_3 , відмовилась від прийняття спадщини за заповітом на користь останнього (а.с.117, 120).

При цьому, підставою відмови за Постановою державного нотаріуса від 05.11.2019 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщини за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1 було відсутність виділених (визначених) часток в спільному праві власності на квартиру (а.с. 131).

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_4 , вчасно подавав заяву про прийняття спадщини за заповітом, а отже належним чином прийняв спадщину.

З огляду на зазначене, державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори не заперечувалося право спадкоємця на отримання спадщини за заповітом, однак виникло питання щодо визначення частки спадкодавця у майні, а отже, на думку суду, право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 не оспорюється та не ставиться під сумнів і має бути оформлене нотаріальною конторою після визначення часток співвласників, в тому числі спадкодавця у спільному праві власності на квартиру.

За правилами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Таким чином, суд вважає за потрібне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його вимоги щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки після встановлення часток співвласників, в тому числі спадкодавця, у спільному сумісному майні ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори для вирішення питання про оформлення за ним права власності в порядку спадкування за законом.

Зареєстроване право власності ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_1 ніхто не заперечує та не оспорює.

За таких обставин, на думку суду, після визначення розміру частки співвласників, в тому числі ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутня необхідність дублювати визнання й так належного їй права.

Відповідно до ст. 328, 355, 368, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Первісну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визначення права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/2 частину квартири.

В задоволенні решти вимог первісної позовної заяви - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про виділ частки із спільної сумісної власності та визнання права власності на частку квартири, - задовольнити частково.

Визнати, що частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2 частину квартири.

В задоволенні решти вимог зустрічної позовної заяви - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук