Справа № 167/84/22
Номер провадження 2/167/128/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове нерухоме майно

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . Після смерті матері відкрилася спадщина на майно, а саме: на Ѕ частку житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну частку (пай), розміром 2,46 га та земельну ділянку, площею 1,15 га для ведення особистого селянського господарства. Спадкоємцями першої черги за законом є її діти позивач та її сестра ОСОБА_3 , яка є відповідачем по справі. Заповіт від імені ОСОБА_4 виконавчим комітетом Пожарківської сільської ради не посвідчувався. Маючи намір оформити спадщину позивач з заявою звернулася до Рожищенської державної нотаріальної контори, однак їй було роз`яснено, що оскільки вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому їй необхідно звернутись в суд з позовом про визначення такого строку. Зазначає, що спадкодавець до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 разом з позивачем, доглядала її та здійснила обряд поховання, що підтверджується довідкою № 68 від 14 лютого 2008 року, виданою Пожарківською сільською радою. Після смерті спадкодавця та на даний час доглядає за станом будинку та утримує його. Крім того, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12745585 від 04 грудня 2006 року позивач є власником Ѕ частки житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Ураховуючи вищенаведене просить суд встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності: на Ѕ частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельну частку(пай), розміром 2,46 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності агрофірми «Маяк», згідно сертифіката серії ВЛ № 0154602 від 15 жовтня 1997 року та на земельну ділянку, площею 1,15 га для ведення особистого селянського господарства відповідно до дубліката державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 061812 від 16 січня 2007 року.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 07 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 14 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 10 березня 2022 року о 14 год 30 хв. Витребувано у Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 10 березня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 06 квітня 2022 року о 14 год 30 хв.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених в позовній заяві та просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, 17 лютого 2022 року на електронну адресу суду надіслала заяву в якій позов визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що будь-яких претензій до сестри немає, на спадкове майно після смерті матері не претендує.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 2006 року Пожарківською сільською радою Рожищенського районного Волинської області.

Із матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай), згідно сертифіката серії ВЛ № 0154602, виданого на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 03 жовтня 1997 року № 365, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 18 жовтня 1997 року № 560.

З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 061812 встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності належать земельні ділянки, кадастровий номер :08:000:1744, площею 1,11 га, кадастровий номер :08:000:1745, площею 0,04 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області.

Згідно копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно спадкодавцю ОСОБА_4 на праві власності належить Ѕ частка житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житловий будинок за вказаною адресою складається з двох кімнат, двох кухонь, коридору та кладової, загальна площа будинку становить 72,7 кв.м, з яких: 28,0 кв.м - житлова площа, 44,7 кв.м - допоміжна площа. Житловий будинок з надвірними спорудами споруджений 1969 року.

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання за нею права власності на спадкове майно.

Таким чином між сторонами виникли правовідносини із спадкування, які регулюються нормами права, що містяться в книзі 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З довідки, виданої виконкомом Пожарківської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 68 від 14 лютого 2008 року та з довідки, виданої виконавчим комітетом Рожищенської міської ради Луцького району від 10 червня 2021 року № 213 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 до дня своєї смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_1 , яка прописана у спадковому будинку з 2007 року. Заповіт від ОСОБА_4 виконкомом Пожарківської сільської ради Рожищенського району не посвідчувався. Спадкоємцями є дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Факт постійного проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що з 2006 року після купівлі будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_4 проживали разом за вказаною адресою. Позивач доглядала матір до дня смерті, здійснила її поховання та залишилась проживати в будинку після смерті матері.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач з 2006 року до дня смерті матері ОСОБА_4 проживали в АДРЕСА_1 . Позивач доглядала матір та на даний час продовжує проживати за вказаною адресою.

Об`єктивні підставі ставити під сумнів показання вказаних свідків у суду відсутні.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 має для позивача юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті матері.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 18 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волинського обласного управління юстиції, копіює свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим повторно 11 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2, сформованого 30 червня 2021 року.

У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22 лютого 2022 року, відомості щодо спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у спадковому реєстрі відсутні.

Відповідно до довідки державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волчук Т. М. від 18 червня 2021 року за № 289/01-16, позивач ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в установлений законом шестимісячний строк, що передбачено ст. 1269 ЦК України в нотаріальні органи не подала, а одержати свідоцтво про право на спадщину може спадкоємець, який прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218, ЦК України).

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас суд зауважує, що вимога про визнання права власності на земельну частку (пай) не відповідає вимогам закону, оскільки спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), тобто право на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель, що не співпадає із поняттям права власності на земельну ділянку, оскільки останнє можливе лише щодо сформованої земельної ділянки.

Однак таке помилкове посилання позивача, на переконання суду, не впливає на підставність її позовних вимог в цій частині.

Із урахуванням встановлених доказів, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо задоволення позову зі сторони відповідача, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин та обставин справи, а саме, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила відмови від її прийняття, суд доходить висновку, що позов, в межах заявлених вимог, необхідно задовольнити.

Задоволення позову, на переконання суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та відповідає завданням цивільного судочинства, які визначені у ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, згідно клопотання ОСОБА_1 судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12, 81, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове нерухоме майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку А-1, площею 72,7 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності агрофірми «Маяк» Луцького району Волинської області, розміром 2,46 га (умовних кадастрових гектарах), згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0154602, виданого на підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 03 жовтня 1997 року № 365 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 18 жовтня 1997 року № 560 в порядку спадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства, площею 1,15 га, яка розташована на території Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, відповідно до дубліката Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 061812, у порядку спадкування за законом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 .

Сплачений судовий збір залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 12 квітня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай