Провадження № 22-ц/801/630/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 рокуСправа № 127/19316/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом

Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтепло-

енерго» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборговано-

сті за спожиті послуги з централізованого теплопостачання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінниць-кого міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Вінниці за головування судді Сичука М. М.,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2021 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради ( далі - КП ВМР ) «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося у Вінницький місь-кий суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центра-лізованого теплопостачання у сумі 37671,24 гривні. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг з централізованого теплопоста-чання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Мініс-трів України від 21 липня 2005 року № 630. Через регулярне порушення умов споживання надаваних послуг, їх неоплатою у повному обсязі, у відповідачів за період з 01 серпня 2018 року по 30 червня 2021 року утворилася заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми у за-гальному становить 37671,24 гривню. Вказані кошти позивач просив стягнути на свою користь у солідарному порядку з усіх відповідачів у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року позов КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» задоволений у повному обсязі, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послу-ги з централізованого теплопостачання з урахуванням суми втрат від інфляцій-них процесів та 3% річних від суми основного боргу в розмірі 37671,24 гривні, з них: 36870,06 - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з серпня 2018 року по червень 2021 року, 436,24 гривень - 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з серпня 2018 року по червень 2021 року, 364,94 гривні - сума втрат від інфляційних процесів за той же період, а також 2270,00 гривень сплаченого позивачем у дохід держави судового збору у рівних частках з кожного з відповідачів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 12 січня 2022 року, відповідачка ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасувати, оскільки воно ухвалене за неповного з`ясування судом обставин справи, які мають для неї істотне значення, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом не враховане її пра-во як споживача на зменшення розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниженої якості, опалення лише частини квартири відповідачів, ігнорування обслуговуючою організацією приписів позивача про усунення недоліків з незадовільного стану системи з теплопостачання, не перевірений наданий відповідачами розрахунок заборгова-ності, усіх його складових з огляду на частину опалюваної площі квартири. Крім того, відсутні докази щодо надання послуги особисто відповідачці.

Наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 09 бе-резня 2022 року правом подання відзиву на апеляційну скаргу КП ВМР «Вінни-цяміськтеплоенерго» не скористалося.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пе-реглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що сто-суються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Згідно з нормою частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожитко-вого мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши дану цивільну справу у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України за наявними у ній доказами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи, перевіривши законність, об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрун-туватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цілком відповідає зазначеним вимогам.

Відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржується. ОСОБА_1 не надано суду доказів на-явності у неї повноважень стосовно права оскарження рішення суду в інтересах решти відповідачів, тому у зазначеній частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками спра-ви, що помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживають відповідачі, забезпечується послугами централізованого теплопостачання, надаваними спеціалізованим КП ВМР «Вінницяміськтепло-енерго», що підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ Житлово Комунального господарства м. Вінниця.

Відповідно до оборотної відомості за період з серпня 2018 року по червень 2021 року по особовому рахунку приватизованого помешкання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 встановлено, що позивачем за вказаний період надавалися житлово-комунальні послуги з опалення житла, однак їх вартість відповідачами оплачена не у повному обсязі. Згідно з доданим позивачем до позовної заяви в суд розрахунком заборгованості відповідачів за житлово-комунальні послуги загальний розмір заборгованості станом на 31 червня 2018 року становить 37671,24 гривню, з яких: 36870,06 гривень - забор-гованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 436,24 гри-вень - 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, 364,94 гривні - інфляційні втрати. 05 лютого 2014 року, 28 жовтня 2015 року, 24 лютого 2016 року, 05 листопада 2019 року були складені акти - претензії про належне надання або ненадання послуг з централізованого опалення. Згідно з листом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 12 грудня 2013 року № 37/2251 температура теплоносія на вузлі вводу у житловий буди-нок АДРЕСА_3 відповідає температурному графіку відповідно до зовнішньої температури повітря, про що 06 грудня 2013 року був складений акт. Незадовільна температура теплоносія в окремих вер-тикальних трубопроводах та опалювальних приладах квартир 1-го під`їзду зу-мовлена порушенням гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової сис-теми опалення по цих стояках. Далі у цьому листі викладені рекомендації для обслуговуючого будинок МКП ЖЕК-5 з налагодження належної роботи систе-ми опалення. З викладеного слідує висновок про відсутність відповідальності позивача щодо неналежної роботи системи опалення в окремих помешканнях квартир 1-го під`їзду будинку, у якому проживають, зокрема, відповідачі, оскільки йдеться саме про внутрішньобудинкову мережу системи опалення, до якої позивач не має жодного відношення.

Задовольняючи позовні вимоги КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» у повному обсязі, суд першої інстанції, керуючись нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 15, 16, 319, 322, 509, 525, 526, 530, 541, 625 ЦК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, по-стачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постано-вою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами ко-ристування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Ка-бінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, вважав доведеним факт невиконання відповідачами свого солідарного обов`язку з оплати наданих в установленому порядку і ними спожитих комунальних послуг та визначений позивачем розмір заборгованості, відтак дійшов висновку про необхідність солідарного стягнення цієї заборгованості з відповідачів у справі на користь надавача послуг.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції на предмет законності й об-грунтованості щодо задоволених позовних вимог КП ВМР «Вінницяміськтеп-лоенерго» до ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції зробив правильні висновки у цій справі, повно з`ясував фактичні в ній обставини, не помилився у застосуванні норм матеріального пра-ва, що регулюють наявні у справі правовідносини, та норм процесуального пра-ва з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися в суд за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона по-винна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посила-ється як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлені правовідносини між сторонами у справі, що ґрунту-ються на вимогах статей 526, 625 ЦК України, нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положеннях Правил користування приміщення-ми житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно зі статтями 1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказані послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпе-чення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових при-міщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До таких по-слуг належать: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу при-родного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізо-ваного водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом першим частини першої, пунктом п`ятим частини другої статті 7 цього Закону передба-чено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо кореспондує обов-язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповід-ного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що спожи-вач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нор-мами закону споживачі зобов`язані оплатити надані і спожиті ними житлово-комунальні послуги.

Згідно з пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач ( орендар ) квартири зобов`язаний оплачу-вати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготов-лений виконавцем відповідно до типового договору.

Відповідно до пункту вісімнадцятого Правил надання послуг з централізо-ваного опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Ти-пового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З матеріалів цієї справи безспірно убачається, що позивач ( надавач по-слуг ) щомісяця нараховував по квартирі АДРЕСА_2 плату за надані послуги з теплопостачання, однак кошти з оплати вказаних послуг їх споживачами не сплачувалися у належному розмірі, внаслі-док чого відповідно виникла заборгованість, заявлена до стягнення у судовому порядку.

Докази щодо звернення в установленому законодавством порядку з претензіями стосовно надання неякісних житлово-комунальних послуг чи їх не-надання, чи надання цих послуг іншою особою ( не позивачем ) за період з серпня 2018 по червень 2021 року ( період, за який стягується заборгованість ) у матеріалах справи відсутні. Єдиний акт-претензія від 05 листопада 2019 року не може бути окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні позов-них вимог КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» у повному обсязі, оскільки від-сутні будь-які відомості щодо розгляду виконавцем комунальної послуги тако-го акту та результатів такого розгляду. З указаного акту-претензії убачається, що нарахування відповідачам за послугу з централізованого опалення прово-диться згідно з показниками вузла обліку теплової енергії ( комерційного або розподільчого ) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 лю-того 2010 року № 151. Натомість з оборотної відомості по помешканню ОСОБА_5 -мовичів убачається, що в опалювальний період 2019-2020 року позивачем здійснювалися перерахунки розміру плати за комунальні послуги саме по опа-ленню їхньої квартири. Сума перерахунку склала -2721,51 гривню. Решта нада-них відповідачкою актів-претензій та інших листів не можуть свідчити про надання їй неякісних послуг або ж взагалі їх ненадання за період, у якому ви-никла заборгованість, адже ці документи узагалі не стосуються зазначеного періоду часу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого ін-дексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від про-строченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України установлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Згідно з частиною першою статті 543 ЦК у разі солідарного обов`язку боржників ( солідарних боржників ) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оборотною відомістю та розрахунком заборгованості, представленими суду КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» у якості доказів, доводиться розмір заборгованості відповідачів за надані послуги з централізованого теплопоста-чання з урахуванням суми основного боргу, 3% річних, суми втрат від інфляції за період з серпня 2018 року по червень 2021 року, що становить 37671,24 гривню, з яких: 36870,06 гривень - заборгованість за спожиті послуги з центра-лізованого теплопостачання, 436,24 гривень - 3% річних від суми заборгованос-ті, 364,94 гривні - інфляційні втрати.

Наведений відповідачкою ОСОБА_1 розрахунок заборгованості не може бути взятий до уваги, адже суперечить встановленим правилам нараху-вання плати за послугу з централізованого опалення. Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду визнає такими, що також не спросто-вують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішен-ні. Таким чином, зважаючи на відповідальність ОСОБА_1 за зобов`язан-нями з оплати наданих житлово - комунальних послуг, колегія суддів вважає правильним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо задово-лення позову КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для виснов-ку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Мотиви скарги зводяться до переоцінки доказів у справі. За викладених обста-вин рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим, дана цивільна справа розглянута з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого статтею 13 ЦПК України.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не може розумітися як обовязок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейсь-кий суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року; Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законо-давства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав люди-ни оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає критерію обґрунто-ваності судового рішення. Мотиви апеляційної скарги відповідачки не спросто-вують правильних висновків суду першої інстанції та не тягнуть наслідком на задоволення апеляційної скарги скасування оскаржуваного правильного рішення.

Як зазначалося вище, суд апеляційної інстанції на виконання приписів час-тини першої статті 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішен-ня суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до норм статей 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстан-ції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції за-лишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопоста-чання залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передба-чених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідача Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський