ПОСТАНОВА

Іменем України

06 квітня 2022 року м. Кропивницький

справа № 941/560/21

провадження № 22-ц/4809/421/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,

секретар судового засідання Сорокіна Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Турбаєвський Юрій Віталійович,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Вацюк Микола Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Вацюк Микола Володимирович, на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2021 року у складі головуючого судді Колесник С. І.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

28.04.2021 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Турбаєвський Юрій Віталійович, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 22 листопада 2018 року, зареєстрований Петрівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 43; після розірвання шлюбу їй залишити прізвище « ОСОБА_3 »; визнати грошові кошти у розмірі 168360,00 грн спільним сумісним майном подружжя; виділити у власність частину грошових коштів, що є спільним сумісним майном подружжя у сумі 84180,00 грн, стягнувши їх з ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.11.2018 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Петрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис за № 43. Від шлюбу вони дітей не мають. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється.

За час перебування у шлюбі ними за спільною домовленістю здійснено заощадження грошових коштів на загальну суму 168360,00 грн. Кошти спочатку перераховувалися на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», , на ім`я відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з власного банківського рахунку позивача - НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Вказані кошти в подальшому перераховувалися на інший рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», на ім`я відповідача - ОСОБА_2 . Відповідач добровільно відмовляється визнати за позивачем право на 1половину вказаних грошових коштів, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладений 22 листопада 2018 року, який був зареєстрований Петрівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що складено відповідний актовий запис №43.

Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище ОСОБА_3 .

Визнано грошові кошти у розмірі 168360,00 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виділено у власність ОСОБА_1 частину грошових коштів, що є спільним сумісним майном подружжя, у сумі 84180,00 грн, стягнувши їх з ОСОБА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щоспільне подружнє життя сторін не склалось через відсутність порозуміння,різні погляди на життя, позивач заперечує проти примирення, подальше збереження сім`ї неможливе і шлюб необхідно розірвати.

Суд зазначив, що накопичена за час подружнього життя сума грошових коштів є спільним сумісним майном подружжя, що підтверджується матеріалами справи, зокрема випискою по рахунку НОМЕР_3 .USD за період з 08.07.2020 по 30.05.2021, на якому вказані кошти були акумульовані та в подальшому зняті відповідачем. Доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлювали приватність коштів, що надійшли на рахунок відповідача, суду не надано. Тому на користь позивача підлягає стягнення половини від загальної суми заощаджень 168360,0 грн, в межах позовних вимог - 84180,0 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Вацюк М. В. подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що справа розглянута за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву та додатки до неї.

Зазначає, що відповідач постійно проживав за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 .

Однак, після неправомірного повернення поштового відправлення направленого відповідачу, суд не направив йому повторно копію ухвали та копію позовної заяви, не виконав своє власне рішення зазначене в протоколі судового засідання від 14 червня 2021 року про повторний виклик сторін у справі (а.с. 58). А також у зазначеному протоколі судового засідання цілком безпідставно встановив, що в судове засідання відповідач не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, чим порушив вимоги ст. 128, 130 ЦПК України.

Також вказує, що позивач не повідомляла його про звернення до суду з вище зазначеним позовом, як і не пропонувала йому розірвати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Якби вона звернулася до відповідача з такою пропозицією, то, оскільки у них немає дітей, позивач міг би погодитися розірвати шлюб у добровільному порядку у відповідності до ст. 106 Сімейного кодексу України.

Крім зазначеного, відповідач беззаперечно погодився б на поділ в рівних частках між ним та ОСОБА_1 майна, що було б у їх спільній сумісній власності на час розірвання шлюбу чи на час укладення домовленості про добровільний поділ майна, якби така домовленість мала місце.

Вважає, що позивач безпідставно звернулася до суду для вирішення питань про розірвання шлюбу та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ці питання можна було би вирішити в передбачений законом спосіб в позасудовому порядку.

У своєму рішенні суд обмежився лише доведенням суми вкладу позивача до сімейного бюджету за період з 01.04.2019 року по 26.02.2021 року в сумі 72196,00 гривень. Витребувані у АТ «Перший Український Міжнародний банк» відомості судом не досліджувалися, оскільки відомості з них відсутні в мотивувальній частині судового рішення. Вони жодним чином не містять зазначеної вище суми коштів визнаної судом спільною власністю подружжя та, відповідно, не зазначають дати на момент якої вони були акумульовані на рахунку.

Суд не зазначив, що кошти були зняті з рахунку під час перебування в шлюбі, а отже відповідно до презумпції спільності права власності та права користування майном подружжя, були використані подружжям за взаємною згодою, оскільки будь яких інших домовленостей не було. Судом також не встановив будь яких обставин, що відповідач використав їх на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, а не в інтересах сім`ї.

Вказує, що суд безпідставно поділив майно відсутнє на момент припинення шлюбних відносин.

Позивач не надала доказів того, що на час припинення шлюбних відносин грошові кошти у розмірі 168360,00 грн були спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також, те, що відповідач здійснив відчуження та використав кошти, що належали до спільного майна подружжя на свій розсуд проти її волі і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав їх. У зв`язку з чим її позов про поділ майна не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача адвоката Вацюка М. В., який підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а в частині вирішення питання про поділ грошових коштів просив відмовити у задоволенні позову, позивача та її представника адвоката Турбаєвського Ю. В., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

22.11.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Петрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 43 (а.с.10).

Спільних дітей сторони не мають.

На момент звернення позивача до суду з цим позовом сторони припинили спільне проживання, оскільки не знаходили порозуміння, не мали наміру зберігати сім`ю, що не було спростовано відповідачем.

За період шлюбу сторони накопичували кошти, розміщуючи їх на банківських рахунках, за взаємною згодою здійснено перерахування грошових коштів на суму 72196,00 грн із банківського рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 , відкритого в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», , на ім`я ОСОБА_2 , вказані кошти в подальшому перераховані на інший рахунок відкритий в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12-49, 72).

Перерахування позивачем коштів з власного банківського рахунку НОМЕР_2 відкритого в Акціонерному товаристві «Перший Український Міжнародний Банк», , на вказаний рахунок, що належав ОСОБА_2 підтверджено інформацією про рух коштів за період з 01.05.2020 по 17.04.2021 року.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за період з 01.04.2019 по 13.07.2021 встановлено, що на ім`я відповідача відкрито три особових рахунки: НОМЕР_4 за період з 01.04.2019 по 13.07.2021 (Додаток 1); НОМЕР_3 за період з 01.04.2019 по 13.07.2021 (Додаток 2); НОМЕР_3 .USD за період з 08.07.2020 по 30.05.2021 (Додаток 3) (а.с.73-110);

Згідно інформації, наданої АТ «Перший Український Міжнародний Банк» рахунок НОМЕР_1 належить до групи «Транзитні рахунки за операціями з клієнтами банку» та призначений для обліку коштів за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток, у тому числі під час розрахунків за товари та послуги, тобто не є рахунком клієнта, який відкривається банком клієнту на підставі договору банківського рахунку (а.с.72).

З вказаних доказів встановлено, що у період шлюбу на час припинення спільного проживання сторони накопичили грошові кошти в сумі 174900 грн, що були розміщені на належних відповідачеві рахунках і були використані ним для придбання валюти в сумі 6276,75 дол США , в подальшому він розпорядився ними на власний розсуд.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки.

За змістом ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється в наслідок його розірвання (ст. 104 СК України).

Згідно ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу.

Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Суд врахував заперечення ОСОБА_1 проти примирення.

У поданому позові ОСОБА_1 зазначила, що вона не бажає продовжувати подружнє життя з відповідачем, бажає розірвати шлюб.

Позивач не може бути примушена до шлюбу проти її волі.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення позову і наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 , яке категорично заперечує проти спільного життя подружжя, і не може бути примушена до шлюбу із ОСОБА_2 .

Також, позивачка виявила бажання після розлучення залишити прізвище - « ОСОБА_3 ».

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Позивач зазначала, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, за їх спільною домовленістю, було здійснено заощадження грошових коштів, на загальну суму 168360,00 грн, які перераховувалися нею з її особистого рахунку НОМЕР_2 , на особовий рахунок відповідача НОМЕР_1 .

Вказане підтверджено належними й допустимими доказами, зокрема нформацією про рух коштів за період з 01.05.2020 по 17.04.2021 та випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_2 (а.с.12-49, 72-110).

Доказів протилежного стороною відповідача судам не надано.

Згідно зі ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки, грошові кошти, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковувалися на розрахунковому рахунку на ім`я відповідача, обґрунтованим є висновок, що вказані кошти є спільним майном подружжя, а тому, підлягають поділу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 року по справі № 756/14404/15-ц.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, дійшов правильного висновку, що кошти у вказаній позивачем сумі 168360,00 грн, розміщені на банківському рахунку НОМЕР_3 .USD є спільними коштами подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому підлягають поділу між ними у рівних частках.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права при розгляді справи, необхідно зазначити, що у матеріалах справи міститься конверт із поштовою кореспонденцію, направленою Петрівським районним судом Кіровоградської області на адресу місця реєстрації відповідача, зазначену у інформації наданій відділом реєстрації Петрівської селищної ради, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.52), який повернуто на адресу суду з відміткою «повернуто за закінченням терміну зберігання» (а.с.56).

В подальшому Петрівським районним судом Кіровоградської області було здійснено виклик ОСОБА_2 через оголошення на офіційному сайті суду (а.с.67).

Копію повного тексту оскаржуваного судового рішення, направленого на адресу: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 отримав 18.12.2021 (а.с.127).

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до пункту 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не було вжито заходів для отримання відправлення та ознайомлення з поштовою кореспонденцією направленою Петрівським районним судом Кіровоградської області на його зареєстровану у встановленому законом порядку адресу, іншої адреси проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження відповідача під час провадження справи не повідомлено, суд першої інстанції здійснивши виклик відповідача через офіційний веб-сайт судової влади України, виконав обов`язок та належно повідомив останнього про час, день та місце розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про поділ набутих подружжям за час шлюбу грошових коштів (заощаджень) відповідає вимогам закону, ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Вацюк Микола Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко