Справа № 569/4183/22
УХВАЛА

07 квітня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Панас О.В. розглянувши заяву Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

05.04.2022 року на розгляд до Рівненського міського суду надійшла заява Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї письмові документи, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Так, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

При цьому, судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, п.3 ч.3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

У поданій заяві про видачу судового наказу, заявником не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між ПТМ «Ковельтепло» та ОСОБА_1 , за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи до заяви про видачу судового наказу заявником доданий типовий договір, який не підписаний боржником та не містить індивідуальних даних боржника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст.. 163 цього Кодексу.

Ч.2 ст. 165 ЦПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно із ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Зважаючи на викладені обставини та норми ЦПК України, у видачі судового наказу за заявою ПТМ «Ковельтепло» слід відмовити оскільки долучені до заяви докази не вказують на його безспірність.

Разом з тим, вважаю за доцільне довести до відома заявника наступне.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. До такого висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Предметом вимог у даному випадку є зобов`язання, які випливають з надання послуг по теплопостачанню на об`єкт побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна у м.Ковелі.

У листі Ради суддів України від 22.07.2020р. зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою. Відтак, спір за наведених вище обставин має розглядатися за підсудністю у Ковельському міськрайонному суду Волинської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163,165-167, 258, 259, 260 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Підприємству теплових мереж «Ковельтепло» відмовити у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з ОСОБА_1 . Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання суддею .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас