Дата документу 11.04.2022 Справа № 314/3588/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3588/21
Провадження №22-ц/807/631/22
Головуючий в 1-й інстанції - Свідуновіч Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2021 року, ухвалене у м. Вільнянськ у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Прядка Д.В. звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив, що у липні 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А.М. він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 63615824 з примусового виконання виконавчого напису № 5032 від 21.10.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з нього на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості в розмірі 16291,90 грн. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що, по-перше, на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах, по-друге, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень кредитного договору та по-третє, у нотаріуса на час вчинення ним виконавчого напису були відсутні документи, які свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Крім того, зазначав, що 22.11.2020 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена за місцем роботи позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський м`ясокомбінат", із заробітної плати позивача утримано 17552,32 грн., яку останній просить стягнути з відповідача.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, бул. Шевченка, 38, прим. 147, кім. 5,7), приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович (адреса місцезнаходження: 69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 49, прим. А3), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано виконавчий напис № 5032 від 21.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості за кредитним договором № AG7699398 від 15.05.2019 у розмірі 16291,90 грн., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму, утриману із заробітної плати за виконавчим провадженням № 63615824, у розмірі 17552,32 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 5-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1362,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що вимоги позову не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, позивачем у справі не доведено, що заборгованість стягнута за виконавчим написом нотаріуса є іншою, тобто є спірною і нотаріус вчиняючи напис порушив будь-які норми законодавства. Сума утримання із заробітної плати позивача, яка в повному обсязі стягнута з відповідача у справі включає в себе витрати на виконавче провадження і не в повному обсязі надійшла на виконання виконавчого напису, тобто є недоведеною.

Відповідно до відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн. (2481,00 грн. Х 100 = 248 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2019 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро" укладено кредитний договір № AG7699398, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 1500,00 грн., а на підставі додаткової угоди № АМ9440282 від 25.05.2019 - ще 5500 грн.

На підставі договору відступлення прав вимоги № 22-08/19 від 22.08.2019 правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" є Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ".

21.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5032, про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № AG7699398 від 15.05.2019, укладеним з ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро", на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 30.09.2019 по 06.10.2020 у розмірі 15291,90 грн., у т.ч. прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн., сума заборгованості за відсотками та комісіями - 8291,90 грн., а також стягнуто з боржника на користь банку плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1000,00 грн.

За вказаним виконавчим написом нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрито виконавче провадження № 63615824 за постановою від 13.11.2020. Цією постановою з боржника стягнуто також основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1629,19 грн.

22.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. в рамках виконавчого провадження № 63615824 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20% відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, що залишаються після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виходячи з суми боргу у розмірі 18221,09 грн., яка складається з витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 300,00 грн., суми боргу за виконавчим документом у розмірі 16291,90 грн., основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1629,19 грн.

Відповідно до інформації, наданої на адвокатський запит ТОВ "Глобинський м`ясокомбінат", станом на 02.08.2021 із заробітної плати ОСОБА_1 утримано суму в розмірі 17552,32 грн.

Для вчинення виконавчого напису відповідачем до приватного нотаріуса була подана заява про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором № AG7699398 від 15.05.2019, кредитний договір, договір відступлення прав вимоги, розрахунок суми заборгованості, копія претензії до боржника з копією реєстру поштових відправлень рекомендованих листів.

Отже, для вчинення виконавчого напису відповідачем до приватного нотаріуса був поданий нотаріально не посвідчений кредитний договір.

Зі змісту заяви про вчинення виконавчого напису випливає, що заборгованість розміром 15291,90 грн. стягується за період з 30.09.2019 по 06.10.2020. В той же час, у виписці з особового рахунку, долученій до цієї заяви, відсутні відомості про період утворення заборгованості, а лише вказано про її розмір 15291,90 грн. станом на 06.10.2020. Отже, зміст вказаних заяви та виписки у частині визначення періоду утворення заборгованості за кредитним договором не відповідають один одному.

До заяви про вчинення виконавчого напису не додано доказів отримання позивачем письмової претензії від ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", оскільки доданий реєстр поштових відправлень рекомендованих листів не містить інформації про отримання боржником претензії кредитора.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині - такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України і вимоги в частині стягнення сум утриманих із заробітної плати також підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 22 листопада 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Встановлені обставини свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Крім того, зі змісту заяви про вчинення виконавчого напису випливає, що заборгованість розміром 15291,90 грн. стягується за період з 30.09.2019 по 06.10.2020. В той же час, у виписці з особового рахунку, долученій до цієї заяви, відсутні відомості про період утворення заборгованості, а лише вказано про її розмір 15291,90 грн. станом на 06.10.2020. Отже, зміст вказаних заяви та виписки у частині визначення періоду утворення заборгованості за кредитним договором не відповідають один одному.

Також, стягувачем не було долучено до заяви про вчинення виконавчого напису доказів отримання боржником вимоги (претензії) про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Так, до заяви про вчинення виконавчого напису не додано доказів отримання позивачем письмової претензії від ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", оскільки доданий реєстр поштових відправлень рекомендованих листів не містить інформації про отримання боржником претензії кредитора.

В даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта на відсутність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, спростовуються наведеними вище обставинами та нормами матеріального закону.

Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Вказана правові позиція, викладені у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем був виконавчий напис №5032 від 21 жовтня 2020 року, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 17552,32 грн., стягнутих з позивача за виконавчим провадженням № 63615824.

Безпідставними є аргументи заявника про те, що до суми 17552,32 грн. також включено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, які не були стягнуті на користь відповідача, а тому не підлягають стягненню, оскільки за правилами статті 1212 ЦК України, поверненню підлягають всі кошти, які були стягнуті без виключень.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 жовтня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 11 квітня 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко