ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/12362/21

провадження №22-ц/822/320/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, вжиття заходів тимчасового обмеження прав та покладання обов`язків, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Смотрицького В.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, вжиття заходів тимчасового обмеження прав та покладання обов`язків.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 з 25 липня 1991 року перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Вона з донькою ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_3 проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час спільного проживання протягом останніх років ОСОБА_3 систематично вчиняє стосовно неї психологічне насильство, що проявляється в постійних погрозах, залякуванні, цькуванні, приниженні, нецензурній лайці та погрозах розправою та фізичному насильстві. ОСОБА_3 веде себе агресивно та неодноразово застосовував щодо неї фізичну силу та заподіював тілесні ушкодження.

21 червня 2021 року вона звернулась до Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення ОСОБА_3 насильства, у зв`язку з чим інспектором СПДН ВП ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області було видано терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_3 у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з нею на строк з 22.00 год. 21 червня 2021 року до 22.00 год. 01 липня 2021 року. Водночас, у зв`язку з цими подіями вона звернулась до судово-медичного експерта з метою обстеження тілесних ушкоджень, актом судово-медичного дослідження було встановлено, що виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 26 червня 2021 року до органів поліції звернулась її донька у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчиняв дії, спрямовані на провокацію конфлікту, проте після приїзду працівників поліції він припинив незаконні дії та пояснив, що з ОСОБА_2 не контактував і не порушував терміновий заборонний припис.

04 листопада 2021 року ОСОБА_3 вчинив з нею сварку та поїхав з дому, після чого нею була викликана поліція. Водночас, через погрози чоловіка та страх розправи вона не написала заяви до правоохоронних органів про вчинення домашнього насильства, але факт виклику поліції у зв`язку з насильством зафіксовано органами поліції.

Враховуючи, що протиправні дії ОСОБА_3 носять систематичний характер, заявниця вважає себе жертвою домашнього насильства.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 на строк 6 місяців, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_3 наближатись до місця її проживання (перебування) та до інших місць частого відвідування на відстань, ближче ніж на 300 метрів;

заборонити ОСОБА_3 розшукувати її особисто і через третіх осіб, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з наданих заявницею доказів достовірно підтверджується лише один факт вчинення домашнього насильства - 21 червня 2021 року, однак вчиненого як зі сторони заінтересованої особи, так і зі сторони заявниці, інших фактів вчинення будь-якого насильства стосовно ОСОБА_2 належними і достовірними доказами не підтверджено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено, яким саме формам домашнього насильства піддавалася заявниця ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції не надав належної оцінки листу Чернівецького районного управління поліції в Чернівецькій області від 24 червня 2021 року №3493/123/39/04-2021, з якого вбачається, що саме з ОСОБА_3 працівниками поліції проводилася профілактична бесіда з метою недопущення вчинення протиправних дій.

Більше того, обставини щодо вчинення як психологічного, так і фізичного насильства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 підтвердила донька, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка.

Судом першої інстанції взагалі не були досліджені висновок психологічного обстеження, медичних рецептів із переліком препаратів та інструкції до них, які призначено ОСОБА_2 .

Зазначає, що у даній справі існує обґрунтований ризик продовження та повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , настання тяжких наслідків його вчинення щодо останньої, і такі ризики є реальними. Більше того, тяжкі наслідки у формі психічних травм уже настали.

При цьому, у випадку вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо своєї дружини ОСОБА_2 , пріоритет має бути надано безпеці постраждалої особи, а не праву користування житлом кривдника, поведінка якого переходить у більш жорстку форму.

Крім того, у ОСОБА_3 є у власності житловий будинок в с.Драчинці Кіцманського району Чернівецької області.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 25 липня 1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.15).

ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.28-29).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно пункту 14 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункту 17 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18) та від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, виникають конфліктні ситуації, зокрема звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_2 зазначала про вчинення ОСОБА_3 відносно неї домашнього насильства 21 червня 2021 року, 26 червня 2021 року та 04 листопада 2021 року.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_2 посилалася на неодноразове звернення до органів поліції щодо неправомірності дій ОСОБА_3 та акт судово-медичного дослідження №598 від 24 червня 2021 року.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що 21 червня 2021 року працівниками поліції було винесено два термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_2 та кривдника ОСОБА_3 , з яких вбачається, що їм обом було заборонено в будь-який спосіб контактувати один з одним в період з 22.00 год. 21 червня до 22.00 год. 01 липня 2021 року (а.с.17,62).

Отже, 21 червня 2021 року працівниками поліції винесено два заборонні приписи, як відносно заявниці ОСОБА_2 , так і відносно її чоловіка ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, заявниця стала одночасно і постраждалою особою, і кривдником, що в свою чергу не дає достатніх правових підстав для застосування обмежувальних заходів по відношенню до ОСОБА_3 .

Що стосується наданого заявницею акта судово-медичного дослідження №598 від 24 червня 2021 року, про виявлення на тілі ОСОБА_2 легких тілесних ушкодження слід зазначити, що експертиза щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень може бути проведена за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

Однак, як вбачається з листа Чернівецького районного управління поліції в Чернівецькій області від 24 червня 2021 року №3493/123/39/04-2021, управлінням прийнято рішення про припинення подальшої перевірки, оскільки в даному випадку відсутні будь-які ознаки правопорушення, передбачені Кримінальним кодексом України (а.с.22).

Оскільки будь-яких рішень щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_2 компетентними органами не приймалось, кримінальне провадження за фактом нанесення 21 червня 2021 року тілесних ушкоджень не було розпочато, тому наданий заявницею акт судово-медичного дослідження №598 від 24 червня 2021 року не може бути належним доказом на підтвердження вчинення домашнього насильства та більше того, підставою для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Крім того, з рапорту інспектора СПДН ВП Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області Латіша Б.І. від 26 червня 2021 року та пояснень, наданих ним у суді першої інстанції в якості свідка, судом першої інстанції встановлено, що твердження про порушення 26 червня 2021 року ОСОБА_3 дії термінового заборонного припису не знайшли свого підтвердження (а.с.24).

Отже, ОСОБА_2 також не підтверджено вчинення відносно неї домашнього насильства 26 червня 2021 року чи/або порушення ОСОБА_3 у цей день дії термінового заборонного припису.

З приводу подій, що зі слів заявниці мали місце 04 листопада 2021 року о 08.00 год ранку про те, що ОСОБА_3 в цей день вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство, то суд позбавлений можливості здійснити оцінку вказаним обставинам, оскільки заявницею на підтвердження своїх слів не надано суду жодного доказу, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було досліджено висновок психологічного обстеження, медичних рецептів з переліком препаратів та інструкції до них, які призначено ОСОБА_2 , оскільки заявницею не доведено, що її психологічний стан та прийом зазначених препаратів пов`язані із вчиненням якихось дій по відношенню до неї саме ОСОБА_3 .

При цьому, звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо дружини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом.

Подібний висновок Верховного Суду викладений у постановах від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20(провадження № 61-10458св20).

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції показів свідка ОСОБА_4 . Так, з матеріалів справи вбачається, що свідок ОСОБА_4 є донька заявниці ОСОБА_2 . Між нею та батьком ОСОБА_3 також часто виникають конфлікти. Отже, свідок ОСОБА_4 є зацікавленою особою заявниці.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з оцінки сукупності доказів, досліджених належним чином під час розгляду справи. Зокрема, суд першої інстанції надав відповідну оцінку наявному у матеріалах справи терміновому заборонному припису відносно ОСОБА_3 , а також відносно самої заявниці, як і іншим доказам, які містяться у матеріалах справи.

Отже, ОСОБА_2 , звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог щодо факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому, у зв`язку із відмовою у видачі обмежувального припису, що є процесуальним обов`язком саме заявника відповідно до змісту статей 12, 81 ЦПК України.

Сам факт наявності неприязних стосунків між подружжям не є підставою для видачі обмежувального припису.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, підтверджені доказами, які наявні в матеріалах справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, навівши обґрунтовані мотиви, оскільки матеріали справи не містять доказів, які об`єктивно характеризують ОСОБА_3 як особу, яка вчинила насильство щодо ОСОБА_2 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2022 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.М. Литвинюк