Провадження № 22-ц/801/757/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 рокуСправа № 127/18089/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/18089/21 за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року, яке ухвалене суддею Волошиним С.В. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 02 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

В липні 2021 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Вінницької міської ради з 2015 року та отримувала житлову субсидію відповідно до постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», зі змінами.

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення житлової субсидії з 01 травня 2019 року на неопалюваний сезон 2019 року. У декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 13 червня 2019 року у розділі 5 «Інформація про придбання майна, товарів або послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. грн, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначення житлової субсидії» відсутня інформація щодо набуття права власності на майно на суму, що перевищує 50 тис. грн, яка здійснена протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії. Рішенням комісії від 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року.

Згідно листа Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 23 січня 2020 року за №04-419 Мінфіном було здійснено верифікацію достовірності інформації, поданої громадянами для надання щомісячної субсидії за жовтень 2019 року. Відповідно до списків верифікації по №341504 (номер особової справи відповідача) за кодом виявленої невідповідності 148 (набуття права власності на квартиру, будинок, земельну ділянку на суму, яка на час звернення перевищує визначену законодавством величину протягом 12 місяців перед зверненням за наданням житлової субсидії) 15 листопада 2018 року набуто право власності на житловий будинок.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №198552679 за відповідачем відбулася державна реєстрація права власності житлового будинку, підстава виникнення права власності: рішення суду від 19 липня 2018 року по справі №137/748/18, та 05 березня 2019 року державна реєстрація права власності на земельну ділянку, підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування від 21 лютого 2019 року. ОСОБА_1 не довела, що вартість придбаної нерухомості не перевищує 50 тис. грн, при поданні заяви 13 червня 2019 року у своїй декларації відповідач не зазначила про набуття права власності на будинок та земельну ділянку, тому не мала права на призначення житлової субсидії та починаючи з жовтня 2019 року без достатніх правових підстав отримувала житлову субсидію.

В результаті чого виникла переплата коштів житлової субсидії, яку було надано рішенням комісії від 04 листопада 2019 року на опалювальний сезон з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, що в загальній сумі становить 4 689,79 грн. Добровільно відповідач вказану суму коштів не повернула, написала заяву від 03 лютого 2020 року про відсутність у неї нерухомості та про те, що жодних правочинів щодо набуття у власність нерухомості вона не вчиняла.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь надмірно виплачені кошти житлової субсидії за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року в розмірі 4689,79 грн, а також судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, висновки суду не відповідають обставинам справи, судовий розгляд відбувся без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що вартість нерухомого майна перевищує 50 тис. грн, при цьому дійсна вартість майна судом не встановлена.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2022 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту (Правобережне) із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.11).

Для оформлення субсидії ОСОБА_1 подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій у розділі V - «Інформація про придбання майна, товарів або послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. грн, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначення житлової субсидії» в графі «Вид придбаного майна, товарів або оплачених послуг» зазначила «Відсутній» навпроти свого імені та поставила особистий підпис (а.с.12).

Як вбачається з розрахунку субсидії на ЖКП за №341504 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на неопалювальний період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року в сумі 744,34 грн щомісячно (а.с.14).

31 січня 2020 року Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) винесено рішення №1222, яким доручено здійснити вибіркову перевірку особової справи отримувача житлової субсидії 341504 ОСОБА_1 (а.с.17).

За результатами перевірки (верифікації) встановлено, що 15 листопада 2018 року за ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с.19).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка №198552679 від 31 січня 2020 року) на підставі рішення органу місцевого самоврядування Уладівської сільської ради Літинського району від 21 лютого 2019 року, витягу з Державного земельного кадастру НВ-019 від 13 лютого 2019 року, 05 березня 2019 року за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0935, площею 0,161 га, що розташована у АДРЕСА_1 (а.с.18).

З цієї ж довідки вбачається, що 15 листопада 2018 року на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області у справі №137/748/18 від 19 липня 2018 року здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., який знаходиться у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 03 лютого 2020 року була ознайомлена з результатами верифікації та в цей самий день подала до Управління соціального захисту населення (Правобережне) заяву, в якій вказала, що у її власності нерухомість, що знаходиться у АДРЕСА_1 , не перебуває, жодних правочинів з її набуття у власність вона не чинила (а.с.21).

Згідно витягу з протоколу №6 від 11 лютого 2020 року засідання міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань припинено раніше призначену житлову субсидію ОСОБА_1 з лютого 2020 року (а.с.22).

Згідно розрахунку субсидії, що підлягає поверненню ОСОБА_1 , яка становить 4 689,79 грн, з яких 2059,49 грн за період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2019 року та 2 630,30 грн за період 01 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року (а.с.24).

Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики міської ради за вих. №08-00-008-58654 від 09 жовтня 2020 року повідомлено відповідача про необхідність повернення надміру сплачених коштів (а.с.25). Однак добровільно кошти відповідач не повернула.

Правовідносини сторін регулюються приписами ЦК України, Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (далі - Положення), Порядком повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 39/283/90/5 (далі - Порядок).

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Відповідно до п.п 4 п.6 Положення для призначення житлової субсидії житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

Згідно п.13 Положення для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

За правилами пункту 22 Положення за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, зокрема, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Як встановлено судом, з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що 08 травня 2018 року Літинським районним судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №137/748/18, яким позовом ОСОБА_1 до Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області, третя особа державний нотаріус Літинської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Гуменюк Наталія Петрівна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задоволено, визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., допоміжною площею 18,6 кв.м., веранди літера «а», ганку, сараю літера «Б», убиральні «В», погреба з шийкою «Г», огорожі № 1, воріт з хвірткою №2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення набрало законної сили 19 серпня 2018 року.

Згідно характеристик будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться: АДРЕСА_1 , інвентаризаційна вартість об`єкта нерухомого майна на час виготовлення технічного паспорту становила 112671 грн (а.с.54).

Подаючи до суду вищезазначений позов, ОСОБА_1 була обізнана з тим, що інвентаризаційна вартість спірного будинку (будинковолодіння), становила 112671 грн. При цьому, нею було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1126,71 грн, тобто 1% від ціни позову за вимогу майнового характеру, що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, встановлено судом, що вартість набутого ОСОБА_1 у власність нерухомого майна становила 112671 грн. Державну реєстрацію права власності на це майно за відповідачем здійснено 15 листопада 2018 року.

Апеляційний суд, звертає увагу, що матеріали справи не містять відомостей про вартість набутої ОСОБА_1 земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою, разом з тим, це не впливає на вирішення зазначеного спору.

Отже, судом встановлено, що відповідач не виконала свій обов`язок та не надала позивачу інформацію про набуття нею права власності на майно на суму, що перевищує 50 тис. грн, та про те, що таке набуття відбулось протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії, тобто надала недостовірну інформацію, наслідком чого стало нарахування та виплата позивачем відповідачу субсидії за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року на суму 4689,79 грн.

При цьому, із змісту заяви про призначення житлової субсидії, яка подана ОСОБА_1 13 червня 2019 року, вбачається, що відповідач зобов`язується протягом місяця повідомляти структурний підрозділ з питань соціального захисту населення у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії.

Таким чином, оскільки дії відповідача по ненаданню інформації свідчать про порушення нею її обов`язку та є недобросовісними, отримана відповідачем від позивача сума субсидії підлягає поверненню.

Відповідач заперечує, що у її власності перебуває будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проте зазначене спростовується вищезазначеними доказами, які наявні в матеріалах справи.

Крім того, посилання відповідача в апеляційній скарзі, що згідно розписки від 01 червня 2015 року, нею продано зазначене нерухоме майно (будинок та земельна ділянка) за 40000 грн, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 набула право власності на будинок лише 15 листопада 2018 року, а на земельну ділянку 05 березня 2019 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідка №198552679 від 31 січня 2020 року, і таке набуття відбулось протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії і перевищує 50 тис. грн.

Доводи апеляційної скарги в тому, що дійсна вартість нерухомого майна становить 40000 грн, в межах суми допустимої Положенням для призначення субсидії, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не довела зазначене належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем під час розгляду справи було доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої надміру суми субсидії.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин; законності та обґрунтованості рішення суду ці доводи не спростовують.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, отже рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 березня 2022 року відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року до ухвалення судового рішення. Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 квітня 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Матківська М.В.