Дата документу 15.04.2022
Справа № 501/2105/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом представника ОСОБА_1

до

відповідача Чорноморської міської ради Одеської області

предмет та підстави позову: про визнання права власності

в судове засідання сторони з`явилися

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до Чорноморської міської ради про визнання права власності, згідно якого просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку літ. «Д» загальною площею 241,3 кв.м., гаражу літ. «Г» площею 45,4 кв.м.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2007 за реєстраційним №15024 належала земельна ділянка площею 0,0564 га, кадастровий №:02:022:0088.

Розпорядженням Іллічівського міського голови №40 від 22.01.2008 надано дозвіл ОСОБА_2 на проектування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради №1154 від 23.10.2008 погодженно ОСОБА_2 будівництво індивідуального житлового будинку та гаражу на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням ОСОБА_2 забов`язано отримати в управлінні архітектури та містобудування технічну документацію на забудову земельної ділянки та до початку будівництва отримати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області дозвіл на виконання будівельних робіт.

Управлінням архітектури та містобудування 10.10.2008 надано висновок, яким погоджено проект індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Висновком №197 від 17.09.2008 проект погоджено головним державним санітарним лікарем на водному транспорті України, згідно якого проектна документація відповідає вимогам пожежної безпеки.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 21.04.2009 надано дозвіл на виконання будівельних робіт №356 з будівництва індивидуального житлового будинку та гаражу на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 зі знесенням старого житлового будинку, літньої кухні та вбиральні по закінченню нового будівництва, з терміном дії дозволу «до завершення будівництва».

ОСОБА_2 15.08.2018 отримав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 за інвентарним №2371. Вказаний технічний паспорт не містить відмітки про наявність самочинного будівництва, що свідчить про відповідність будівлі погодженій проектній документації.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Спадкоємцем померлого є його донька ОСОБА_1 .

Позивач вказує в позові, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2019, реєстраційний №1-328, ОСОБА_1 отримала у власність земельну дялянку №10, площею 0,0564 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер №:02:022:0088. Право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (№ витягу 160079712; реєстраційний номер об`єкту 108).

У зв`язку з відстутністю правовстановлюючих документів у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок нотаріусом відмовлено.

Позивачка 06.11.2020 звернулась до відділу ДАБК з декларацією про введення вказаного будинку в експлуатацію. Однак, листом відділу державного архітектурно-будівельного контотролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради №01-13/61 від 10.11.2020 повернуто декларацію з підстав того, що дозвіл на виконання будівельних робіт завчасно не подовжено після закінчення його терміну, тому ДАБК вважає будівництво самочинним. У своєму рішенні ДАБК спирається на Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 №273 (п.п.3.12, 3.13) та ст.27 ЗУ «Про планування і забудову територій» в редакції 20.04.2000 року. Для вирішення питання про визнання права власності вказаним листом рекомендовано звернутись до суду.

Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, просить суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 повинна була звернутись до відділу ДАБК протягом трьої робочих днів з моменту коли право на будівництво об`єкта було передано іншому замовнику (а.с.89-90).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача 10.03.2022 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача по справі.

Представник відповідача у відзиві просив суд розглядати справу без його участі (а.с.90).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2021 позовну заяву залишено без руху (а.с.57).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 20.07.2021 відкрито провадження у справі (а.с.84-85).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.09.2021 призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.94-95).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.01.закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.128).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2007 за реєстраційним №15024 належала земельна ділянка площею 0,0564 га, кадастровий №:02:022:0088, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.13).

Розпорядженням Іллічівського міського голови №40 від 22.01.2008 надано дозвіл ОСОБА_2 на проектування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради №1154 від 23.10.2008 погодженно ОСОБА_2 будівництво індивідуального житлового будинку та гаражу на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням ОСОБА_2 забов`язано отримати в управлінні архітектури та містобудування технічну документацію на забудову земельної ділянки та до початку будівництва отримати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області дозвіл на виконання будівельних робіт (а.с.19).

Управлінням архітектури та містобудування 10.10.2008 надано висновок, яким погоджено проект індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Висновком №197 від 17.09.2008 проект погоджено головним державним санітарним лікарем на водному транспорті України, згідно якого проектна документація відповідає вимогам пожежної безпеки (а.с.15).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 21.04.2009 надано дозвіл на виконання будівельних робіт №356 з будівництва індивидуального житлового будинку та гаражу на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 зі знесенням старого житлового будинку, літньої кухні та вбиральні по закінченню нового будівництва, з терміном дії дозволу «до завершення будівництва» (а.с.20).

ОСОБА_2 15.08.2018 отримав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 за інвентарним №2371. Вказаний технічний паспорт не містить відмітки про наявність самочинного будівництва, що свідчить про відповідність будівлі погодженій проектній документації (а.с.21-29).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Спадкоємцем померлого є його донька ОСОБА_1 , яка змінила своє прізвище у зв`язку із укладеними шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11.07.2019 року, актовий запис за №2 (а.с.36).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2019, реєстраційний №1-328, ОСОБА_1 отримала у власність земельну дялянку №10, площею 0,0564 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер №:02:022:0088 (а.с.30).

Право власності зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (№ витягу 160079712; реєстраційний номер об`єкту 108) (а.с.31).

У зв`язку з відстутністю правовстановлюючих документів у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок нотаріусом відмовлено.

Позивачка 06.11.2020 звернулась до відділу ДАБК з декларацією про введення вказаного будинку в експлуатацію. Однак, листом відділу державного архітектурно-будівельного контотролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради №01-13/61 від 10.11.2020 повернуто декларацію з підстав того, що дозвіл на виконання будівельних робіт завчасно не подовжено після закінчення його терміну, тому ДАБК вважає будівництво самочинним. У своєму рішенні ДАБК спирається на Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 №273 (п.п.3.12, 3.13) та ст.27 ЗУ «Про планування і забудову територій» в редакції 20.04.2000 року. Для вирішення питання про визнання права власності вказаним листом рекомендовано звернутись до суду (а.с.37).

Згідно висновку експерта №994/2021 від 29.11.2021, складеного експертом на виконання ухвали Іллічівського міського суду Одеської області зазначається, що досліджуваний будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.109-120):

1. Відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва:

- щодо розташування будинку на земельній ділянці у відповідності до ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»;

- щодо складу та площі приміщень у відповідності до ДБН В.2.2-16-2019 «Житлові будинки. Основні положення»;

- щодо пожежної безпеки у відповідності до ДБН В.1.1.7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва»;

- по конструкції даху у відповідності до ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд»;

- щодо сейсмічної безпеки у відповідності до ДБН В.1.1-12:2014 «Будівництво у сейсмічних районах України».

2. Місцерозташування житлового будинку на земельній ділянці не відповідає вимогам п.15.2.2 «Планування та забудова територій», але при цьому відповідає розробленій проектній документації. В зв`язку з тим, що для будівництва житлового будинку було отримано погодження центральної СЕС на водному транспорті, управління архітектури та містобудування, міського управління ГУ МНС України в Одеській області та отримано дозвіл на виконання будівельних робіт Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області можливо зробити висновок, що місце розташування житлового будинку на земельній ділянці погоджено.

3. З урахуванням наявних конструктивних елементів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ступінь готовності складає 100%.

Згідно нотаріально посвідчених заяв власників суміжних земельних ділянок від 08.09.2020 за № в реєстрі 1569 та від 18.08.2020 за № в реєстрі 1041-1044 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали згоду ОСОБА_1 на будівництво за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.77-79).

V. Оцінка Суду.

Згідно положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Частиною 1 ст.376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно ч.5 ст.376 ЦК на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Статтею 392 ЦК передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У листі ВССУ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «Рішення суду про визнання права власності на самочинно зведені будівлі та споруди за спадкоємцями має ґрунтуватись на оцінюванні наявних у матеріалах справи документів та інших доказів на підтвердження обставин, за наявності яких можливе задоволення таких вимог, зокрема: рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови; ступінь готовності самочинного будівництва; чи порушуються цим будівництвом права та законні інтереси інших осіб; в якому році було зведено самочинні будівлі; відповідність самочинно зведеної будівлі архітектурним, будівельним, санітарним, протипожежним правилам та нормам; наявність акта приймання (прийомки) в експлуатацію або сертифікату відповідності; якщо нерухомість збудована в сільській місцевості, то потрібно встановити чи зареєстрована вона у погосподарській книзі сільської ради».

В постанові Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №644/598/18 викладено висновок щодо застосування норм права у відповідних правовідносинах наступного змісту:

«Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що слугують умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).

Виходячи зі змісту статей 331, 375, 376, 380 ЦК України, правовою підставою визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини п`ятої статті 376 ЦК України може бути не лише відсутність порушення прав інших осіб таким визнанням, а й встановлення судом відповідності такого об`єкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам.

Тому, вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити всі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та правил істотними.»

Аналогічні висновки щодо застосування норм права за подібних правовідносин викладено в Постанові Верховного Суду від 17.04.2020 у справі №2-7338/09.

Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать делеговані повноваження, надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд (стаття 10 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад. Таким органом в м.Чорноморську є відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради.

Відділ ДАБК відповідно до покладених на нього законом завдань, приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків); здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, тощо.

Позивачка 06.11.2020 звернулась до відділу ДАБК з декларацією про введення вказаного будинку в експлуатацію. Однак, листом відділу державного архітектурно-будівельного контотролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради №01-13/61 від 10.11.2020 повернуто декларацію з підстав того, що дозвіл на виконання будівельних робіт не було завчасно подовжено після закінчення його терміну, тому ДАБК вважає будівництво самочинним. У своєму рішенні ДАБК спирається на Наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 №273 (п.п.3.12, 3.13) та ст.27 ЗУ «Про планування і забудову територій» в редакції 20.04.2000 року. Для вирішення питання про визнання права власності вказаним листом рекомендовано звернутись до суду (а.с.37).

Відмова відділу ДАБК в реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації ґрунтується на висновку про те, що будівництво здійснювалось без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи.

Разом з тим, судом встановлено, що розпорядженням Іллічівського міського голови №40 від 22.01.2008 надано дозвіл ОСОБА_2 на проектування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради №1154 від 23.10.2008 погодженно ОСОБА_2 будівництво індивідуального житлового будинку та гаражу на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням ОСОБА_2 забов`язано отримати в управлінні архітектури та містобудування технічну документацію на забудову земельної ділянки та до початку будівництва отримати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області дозвіл на виконання будівельних робіт (а.с.19).

Управлінням архітектури та містобудування 10.10.2008 надано висновок, яким погоджено проект індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Висновком №197 від 17.09.2008 проект погоджено головним державним санітарним лікарем на водному транспорті України, згідно якого проектна документація відповідає вимогам пожежної безпеки (а.с.15).

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 21.04.2009 надано дозвіл на виконання будівельних робіт №356 з будівництва індивидуального житлового будинку та гаражу на присадибній ділянці по АДРЕСА_1 зі знесенням старого житлового будинку, літньої кухні та вбиральні по закінченню нового будівництва, з терміном дії дозволу «до завершення будівництва» (а.с.20).

ОСОБА_2 15.08.2018 отримав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 за інвентарним №2371. Вказаний технічний паспорт не містить відмітки про наявність самочинного будівництва, що свідчить про відповідність будівлі погодженній проектній документації (а.с.21-29).

Крім того, згідно висновку експерта №994/2021 від 29.11.2021 складеного експертом на виконання ухвали Іллічівського міського суду Одеської області зазначається, що досліджуваний будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (а.с.109-120), тощо.

Відтак, у позивача відсутня можливість іншим шляхом захистити свої невизнані права на житловий будинок, окрім як в судовому порядку.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, 375, 376 ЦК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку літ. «Д» загальною площею 241,3 кв.м., гаражу літ. «Г» площею 45,4 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко