ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5881/21 Номер провадження 22-ц/814/606/22Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів:Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Таценко Т.Р.

за участі: представника позивача - адвоката Риля В.Є., представника відповідача адвоката- Гонтаря В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Крюківського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року постановлену під головуванням судді Маханькова О.А. ( дані про складення повного тексту ухвали відсутні)

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи - Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та внесення відомостей про народження дитини, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив:

- визнати його батьком дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-виключити відомості з актового запису про народження дитини від 04 травня 2015 року за № 271 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості про ОСОБА_4 , як батька дитини.

-внести відомості до актового запису про народження дитини від 04 травня 2015 року за № 271 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Держави Ізраїль.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 грудня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи - Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та внесення відомостей про народження дитини з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просив скасувати ухвалу місцевого суду, а справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позов на який посилається суд першої інстанції не є аналогічним, оскільки в них різні позивачі.

Крім того, вказує, що по справі № 537/5878/21 не було відкрито провадження у справі на дату прийняття оскаржуваної ухвали, відтак посилання суду на ту обставину існування аналогічної справи є безпідставним.

В судове засідання з`явився представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Риль В.Є., просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити до місцевого суду для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Також в судове засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_3. - адвокат Гонтар В.М., зазначив, що підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження місцевий суд виходив з того, що у провадженні цього суду є справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно наведеної норми суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа в якій одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відсутність хоча б однієї з наведених складових не дає суду підстави відмовляти у відкритті провадження у справі.

Необхідність застосування вказаної норми зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) указано, що «предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Відповідно до змісту наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору, тобто ідентичними є склад учасників цивільного процесу, підстава звернення до суду та матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Для застосування вказаної підстави при відмові у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

При цьому не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває цивільна справа № 537/5878/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , третьої особи - Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) , про визнання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

19.11.2021 року до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи - Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та внесення відомостей про народження дитини.

Таким чином, є підстави вважати, що позови різняться за учасниками спору, отже, дані справи не є тотожними.

Окрім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на час постановлення ухвали про відмову відкритті провадження у справі з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України по іншій справі № 537/5878/21 не було відкрито провадження.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З наведеного слідує, що відмова позивачу у відкритті провадження у справі, без законних на те підстав, є порушенням його конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Крюківського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи - Кременчуцького міського відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про виключення відомостей з актового запису про народження дитини та внесення відомостей про народження дитини - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

О.Ю. Кузнєцова