Справа №672/992/21
Провадження №2/672/43/22
РІШЕННЯ
12 квітня 2022 року м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №672/992/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення трьох відсотків річних,
В судове засідання позивач не з"явився, проте його представник подав клопотання про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання вкотре не з`явився, проте подав на адресу суду чергову заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він записався в місцевий загін територіальної оборони до припинення даної обставини.
Суд вважає безпідставним клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки ним не надано суду жодних доказів на підтвердження вказаних ним обставин.
Також, відповідачем було подано відзив, у відповідності до якого ОСОБА_2 стверджує про відсутність у нього будь-яких боргів перед ОСОБА_1 посилаючись на існування чинної постанови державного виконавця про повне виконання судового рішення, яким цей борг було стягнуто (а.с. 30-32).
Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України та повторну неявку в судове засідання відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи за відсутності сторін (їх представників).
Суд не вбачає підстав для заочного розгляду справи, оскільки відповідачем було подано відзив на позов, що в силу п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України унеможливлює такий порядок розгляду справи.
Суд, оголосивши заяву представника позивача, відзив відповідача, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого.
Дане рішення суду перебувало на виконанні у Городоцькому районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.
05.07.2016 року ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 405158,41 грн. на виконання вказаного виконавчого документа.
Постановою державного виконавця від 19.07.2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області №672/379/14ц від 19.05.2014 року закінчено у зв`язку з його повним виконанням.
Вказана постанова на даний час є чинною.
Також, як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області з скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 47265840 від 19 липня 2016 року.
Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 07 липня 2017 року його клопотання про поновлення строку для подання скарги задоволено, прийнято до провадження матеріали № 4-с/672/4/17 за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця та призначено скаргу до судового розгляду (а.с. 88).
Водночас ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за курсовою різницею, яка виникла у зв`язку зі зміною курсу долара США з моменту ухвалення рішення про стягнення боргу - 392027,54 грн. до його фактичного виконання. Рішення у цій справі переглядалось в апеляційній і касаційній інстанції (а.с. 90-92).
Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 02.08.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення Чемеровецького райсуду від 21.06.2017 року і ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 391624,98 грн., в решті позову відмовлено.
У зв`язку з цим ОСОБА_1 09 серпня 2017 року подано до Городоцького районного суду Хмельницької області заяву про залишення без розгляду його скарги на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яка ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 09.08.2017 року задоволена, скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця залишено без розгляду (а.с. 89).
Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 року рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.33-37).
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.02.2019 року залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 , про стягнення боргу (курсової різниці) з ОСОБА_2 (а.с.38-40).
У грудні 2018 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 47265840 від 19 липня 2016 року. Однак згідно ухвали Хмельницького апеляційного суду від 19.02.2020 року така скарга була залишена без розгляду з підстав відсутності поважних причин для поновлення строку подання вказаної скарги (а.с.115-118).
Вказана ухвала залишена без змін постановою ВС від 15.04.2021 року (а.с.134-144).
Вказане рішення оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку. Та як вбачається із постанови ВС від 03.04.2019 року, було скасовано рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 12.10.2017 року та залишено в силі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 05.09.2017 року (а.с.119-128).
З вищевказаної постанови вбачається, що: «У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом Національного Банку України не вважається належним виконанням.
У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що: Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Та обставина, що існує не скасована постанова державного виконавця про закриття провадження, може свідчити лише про неможливість позивача звернути вказане рішення суду до примусового виконання, однак не спростовує об`єктивного факту існування боргу.
Так, на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, а тому його невиконання зумовлює застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України.
Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Отже, відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 11.04.2014 року.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
Згідно ч.1,3 ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Судом обєктивно встановлено, що відповідач не виконав належним чином своє зобов`язання, а тому предявлені до нього позовні вимоги є обгрунтованими.
Судові витрати слід віднести на рахунок держави в порядку ч.6 ст.141 ЦПК України, оскільки сторони звільнені від їх сплати (п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»).
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від суми неповерненого боргу, що становлять - 1422.91 доларів США (одну тисячу чотириста двадцять два доларів США 91 цент) або суму, еквіваленту в національній грошовій одиниці (гривні) на день виконання вказаного рішення суду по курсу Національного Банку України.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Городоцький районний суд Хмельницької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Флис Василь Володимирович, 29007. вул.. Проскурівська 74 А оф.342.

Відповідач: ОСОБА_2 , (ІПН НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 .

Суддя: