ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/276/21 Номер провадження 22-ц/814/858/22Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року, в складі судді Тищенко Л.І., дата виготовлення повного тексту рішення 20 грудня 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Миргородської районної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі: Миргородської районної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації, в якому просив стягнути на його користь як інваліда суму компенсації за засоби реабілітації в сумі 7353 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та зобов`язати відповідача в особі райдержадміністрації здійснювати належний контроль за роботою управління соціального захисту населення.

Позов обґрунтований тим, що у 2018 році обласна МСЕК визнала його інвалідом з дитинства. Згідно оновленої у 2020 році індивідуальної програми реабілітації інваліда №410, йому безкоштовно призначено спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією, безкоштовне взуття, окуляри, лупа.

Разом з тим вказана програма не виконується, на його неодноразові звернення йому запропоновано придбати за власні кошти всі засоби для реабілітації, з подальшою компенсацією витрат.

Вважає, що такі дії відповідачів суперечать ст. 23 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні».

Необхідність в неодноразових зверненнях до Управління соціального захисту населення, які залишались без реагування, завдало йому душевних і фізичних страждань, викликало почуття пригніченості та розпачу, у зв`язку з чим спричинено моральну шкоду в розмірів 5000 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, суд дійшов висновку, що дії відповідачів відповідають законодавству України у сфері виниклих правовідносин, а сам позивач не дотримався процедури отримання компенсації за засоби реабілітації, що виключає їх стягнення в судовому порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зокрема вказує, що його, як інваліда ІІ групи з дитинства, не було забезпечено безоплатною правовою допомогою.

Крім того, посилається на те, що судом не було враховано всіх наданих доказів та не забезпечено витребування нових доказів на доведення заявлених ним вимог, вважає що суд безпідставно не задовольнив заявлений ним відвід.

В зв`язку з відсутністю коштів апелянт не погоджується з визначеним законодавством порядком відшкодування коштів на засоби для реабілітації.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є особою з ІІ групою інвалідності з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 410, виданої МСЕК, ОСОБА_1 потребує спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією, а саме: плеєр для відтворення звукозапису, годинник звуковий, окуляри, лупи та ортопедичне взуття.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначав, що на неодноразові його звернення до управління соціального захисту з метою видачі передбачених програмою реабілітації інваліда № 410 засобів, останні він так і не отримав.

Також ним було надіслано листа до Міністерства соціальної політики України з проханням зобов`язати управління соцзахисту виконати його індивідуальну програму реабілітації.

Ухвалюючи рішення місцевий суд дійшов висновку щодо безпідставності вимог, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що реабілітація осіб з інвалідністю - система медичних, психологічних, педагогічних, фізичних, професійних, трудових, фізкультурно-спортивних, соціально-побутових заходів, спрямованих на надання особам допомоги у відновленні та компенсації порушених або втрачених функцій організму для досягнення і підтримання соціальної та матеріальної незалежності, трудової адаптації та інтеграції в суспільство, а також забезпечення осіб з інвалідністю технічними та іншими засобами реабілітації і медичними виробами.

Згідно ст. 23 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю розробляється на основі індивідуального реабілітаційного плану відповідно до Державної типової програми реабілітації осіб з інвалідністю медико-соціальною експертною комісією, для дітей з інвалідністю - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів з обов`язковим залученням особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю або її законного представника та має бути погоджена особою з інвалідністю, дитиною з інвалідністю або її законним представником. Визначення конкретних обсягів, методів і термінів проведення реабілітаційних заходів, які повинні бути здійснені стосовно особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, кошторис витрат за рахунок бюджетних коштів чи загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю в межах своїх повноважень здійснюють медико-соціальні експертні комісії (лікарсько-консультативні комісії лікувально-профілактичних закладів - стосовно дітей з інвалідністю), місцеві державні адміністрації, служба зайнятості, реабілітаційні установи, розпорядники відповідних коштів.

Індивідуальна програма реабілітації особи з інвалідністю є обов`язковою для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними закладами, підприємствами, установами, організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

На виконання Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» Кабінетом Міністрів України у постанові №321 від 05 квітня 2012 року із змінами від 14.04.2021 затверджено «Порядок забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні та інші засоби реабілітації», (далі - Порядок)

Пункт 1 вказаного порядку визначає механізм безоплатного забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення технічними та іншими засобами реабілітації; виплати особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та іншим окремим категоріям населення грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні та інші засоби реабілітації (далі - компенсація); безготівкового перерахування коштів підприємствам, що виконали індивідуальні заявки осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення на виготовлення технічних та інших засобів реабілітації, надання послуг з їх ремонту.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що до технічних та інших засобів реабілітації, якими забезпечуються особи з інвалідністю, діти з інвалідністю та інші окремі категорії населення через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах рад, належать:

-протезно-ортопедичні вироби, в тому числі ортопедичне взуття;

-спеціальні засоби для самообслуговування та догляду;

-засоби для пересування;

-допоміжні засоби для особистої рухомості, переміщення та підйому; меблі та оснащення;

-спеціальні засоби для орієнтування, спілкування та обміну інформацією.

Особи з інвалідністю та діти з інвалідністю забезпечуються відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, отримують за бажанням компенсацію за відповідні самостійно придбані технічні та інші засоби реабілітації в порядку черговості згідно з індивідуальною програмою реабілітації (далі - індивідуальна програма), якщо інше не передбачено цим Порядком.

Згідно п.8 Порядку особам з інвалідністю I і II групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору віком від 14 років виплачується компенсація за придбання годинника (електронного - дітям віком від шести років), аудіоплеєра (дітям віком від семи років), пристрою для визначення рівня рідини (дітям віком від семи років).

Підставою для виплати компенсації особам з інвалідністю по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору, зазначеним у цьому пункті, є висновок відповідно МСЕК або ЛКК, що підтверджує інвалідність по зору, та видаткова накладна (товарний чек), що підтверджує його придбання.

Відповідно до п.10 Порядку особам з інвалідністю I та II групи по зору та законним представникам дітей з інвалідністю по зору віком від семи років, які надали видаткову накладну (товарний чек), що підтверджує придбання багатофункціонального плеєра або мобільного телефона замість одного, декількох або всіх засобів, що може отримати особа з інвалідністю по зору, за заявою виплачується компенсація за багатофункціональний плеєр або мобільний телефон в межах граничної ціни, зокрема сукупної, на спеціальні засоби для спілкування, орієнтування та обміну інформацією для осіб з інвалідністю по зору із строком на п`ять років.

Тобто, вищевказаними пунктами Порядку визначено певний, послідовний порядок дій щодо придбання засобів реабілітації та відшкодування коштів за них, а саме - особа з інвалідністю купує визначений індивідуальною програмою необхідний засіб, а потім звертається до відповідного органу соціального захисту з видатковою накладною (товарним чеком) для компенсації коштів.

Так на запити ОСОБА_1 щодо придбання управлінням соцзахисту йому засобів реабілітації, повідомленнями Управління соціального захисту населення Гадяцької РДА за №01-49/2355 від 08.07.2020 та №01-49/171 від 22.01.2021, останньому було роз`яснено, що з направленням на ортопедичне взуття від 03.07.2020, йому необхідно звернутись на підприємство для виготовлення ортопедичного взуття, а також роз`яснено пункт 8 вищевказаного Переліку, за яким для виплати компенсації ОСОБА_1 чи його законному представнику за самостійно придбаний засіб реабілітації годинник або мобільний телефон, необхідно подати до управління соціального захисту населення пакет документів та фіскальний чек, що підтверджує придбання виробу за фактичною вартістю виробу, у розмірі не вище граничної ціни засобу, встановленої Міністерством соціальної політики України (гранична вартість на 2020 рік годинника - 240 грн., аудіоплеєра - 861 грн., мобільного телефону - 3252 грн.).

Аналогічні роз`яснення ОСОБА_1 були надані Управлінням соціального захисту населення Миргородської РДА Полтавської області 21.05.2021 та 29.06.2021.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт безкоштовного отримання ортопедичного взуття від Полтавського Казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства та окулярів в медичному закладі.

Разом з тим, ОСОБА_1 не звертався до органів соціального захисту з необхідним пакетом документів для виплати компенсації відповідно до п.п. 8, 10 «Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні та інші засоби реабілітації».

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідачів щодо виконання індивідуальної програми реабілітації № 410 від 10.04.2020 ОСОБА_1 та забезпечення його спеціальними засобами для орієнтування, спілкування та обміну інформацією, ортопедичним взуттям відповідають Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» та «Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні та інші засоби реабілітації».

З огляду на безпідставність вимог про стягнення суми компенсації за засоби реабілітації у зв`язку з недотриманням самим позивачем визначеного законом порядку її отримання, відсутні достатні правові підстави для відшкодування моральної шкоди в розумінні положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги вищезазначених висновків суду не спростовують та не містять нових фактів чи доказів, які б свідчили про наявність підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Так, відхиляються колегією суддів твердження апелянта про відсутність в нього власних коштів для придбання виробів, необхідних йому для реабілітації, а відтак його незгоду з визначеним законом порядком послідовних дій, які передують виплаті грошової компенсації.

Зазначені доводи апеляційної скарги ґрунтуються лише на власному розумінні позивача ОСОБА_2 обов`язку держави забезпечувати виконання програми реабілітації інвалідів.

При цьому, його особиста незгода з визначеним законом алгоритмом дій, який визначає спочатку придбання самим інвалідом необхідних йому виробів, а вже потім через органи соціального захисту - здійснюється виплата грошової компенсації, не заслуговує на увагу та суперечить положенням закону, який урегульовує спірні правовідносини.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях відповідачів порушень прав та законних інтересів позивача як інваліда 2 групи, підстав для задоволенням апеляційної скарг та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Інші посилання апелянта щодо недовіри та упередженості дій судді місцевого суду, жодним чином матеріалами справи не доводяться.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2022 року.

Судді : Обідіна О. І. Бутенко С. Б. Прядкіна О. В