Номер провадження: 22-ц/813/3497/22
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року у цивільній справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за позикою,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

До Малиновського районного суду м. Одеси Есмонт Г.В. звернулась із позовом до ОСОБА_1 , за яким просила стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за позикою від 03 листопада 2015 року у сумі 306889,0 грн., а також судові витрати у розмірі 3069,0 грн, посилаючись на таке.

03 листопада 2015 року відповідач отримала від позивача позику у розмірі 11000,0 євро, термін повернення позики - не пізніше 03 листопада 2016 року. Укладення правочину із зазначеними умовами підтверджується наданою відповідачем розпискою від 03 листопада 2015 року. Однак відповідач своє зобов`язання згідно із вказаного в борговій розписці строку не виконала та на теперішній час всіляко ухиляється від спілкування та добровільного повернення боргу. Відповідно до інформації, отриманої з офіційного сайту Національного Банку України станом на 22 жовтня 2019 року курс гривні до євро становить 2789,91 гривень за 100,00 євро. З урахуванням цього, сума позики, що має бути повернена позивачу відповідачем, станом на 22 жовтня 2019 року складає еквівалент у гривні 306889,0 грн. Таким чином, внаслідок укладеного між позивачем і відповідачем правочину - договору позики від 03 листопада 2015 року у відповідача виник обов`язок повернути позивачеві суму позики не пізніше 03 листопада 2016 року. Мирним шляхом цей спір вирішити не вдалося, тому позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за позикою задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03.11.2015 року в сумі 11000,0 Євро (одинадцять тисяч Євро), що за курсом НБУ складає 306889,0 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3068,90 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1) клопотання про призначення судової технічної експертизи створення документу не було розглянуто судом першої інстанції із незаконних на те підставах;

2) судом першої інстанції незаконно відмовлено у застосуванні позовної давності.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сповіщення сторін.

У судове засідання, призначене на 23 березня 2022 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 04 квітня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 03 листопада 2015 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 позику у сумі 11000,0 євро (одинадцять тисяч євро), про що особисто власноруч склала розписку.

За умовами розписки повернення їй усієї суми грошового боргу у період одного року з 03 листопада 2015 року до 03 листопада 2016 року.

Однак відповідач своє зобов`язання згідно вказаному в борговій розписці строку не виконала.

Таким чином, письмова форма боргової розписки є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми від позивача до відповідача.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Вищезазначена розписка за своїм змістом має чітко виражене зобов`язання ОСОБА_1 повернути борг у встановлений строк, яку остання засвідчила підписом.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання, грошова сума за розпискою підлягає стягненню у судовому порядку.

Станом на 22 жовтня 2019 рік курс національної валюти відповідно до наявної на офіційному сайті Національного Банку України інформації становить: 100 евро - 2789,9083 грн.

Тобто, сума заборгованості в національній валюті становить 306889,00 грн.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Таким чином наявність боргового документ у кредитора без відповідної помітки про виконання зобов`язання свідчить про невиконання останнього.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Положеннями ст. ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначив, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. При визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення суд зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню.

Щодо строків позовної давності.

Позовна заява була направлена до суду службою кур`єрської доставки, а саме 22 жовтня 2019 року, тобто в межах строків позовної давності. Верховний Суд України у своїй постанові від 24 травня 2017 року по справі № 544/525/15-ц зазначив, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направленням позовної заяви поштою, здійсненого з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 109, 119, 120 ЦПК. Відтак, з огляду на зазначене, перебіг позовної давності перервався з моменту направлення позивачем позовної заяви до суду за допомогою кур`єрської доставки, а саме 22 жовтня 2019 року. Таким чином, ствердження відповідача відносно сливу строку позовної давності є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, суд першої інстанції правильно задовольнив позов в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що 10.06.2020 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Висоцького B.E. надійшов відзив на позовну заяву. Одночасно з відзивом, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Висоцьким В.Е. подано заяву про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи.

18.06.2020 року підготовче судове засідання відкладено за клопотання позивача про ознайомлення з відзивом на позов.

Підготовче судове засідання відкладене на 03.09.2020 року на 12 год 30 хв.

03.09.2020 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Висоцького В.Е. про відкладення засідання, призначеного на 03.09.2020 на іншу дату, а вразі визнання причин його неявки неповажними, розглянути заяву про призначення по справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи за відсутності ОСОБА_1 та її представника.

Підготовче судове засідання відкладене на 06.10.2020 року на 09 год 30 хв.

Судом першої інстанції ухвалено повідомити відповідача ОСОБА_1 про обов`язковість її явки в судове засідання для відібрання експериментальних зразків її почерку щодо спірної розписки від 03.11.2015 року.

05.10.2020 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Висоцького В.Е. про розгляд заяви про призначення по спразі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи за відсутності ОСОБА_1 та її представника. Відповідач не виконала вимогу суду про обов`язковість явки в судове засідання.

Слухання справи, призначене на 10 грудня 2020 року на 10.00 год відкладено на 24 лютого 2021 року на 10.00 годин, для повторного виклику відповідача з судове засідання.

Суд першої інстанції повідомив відповідача та його представника про те, що для розгляду питання про призначення судової почеркознавчої експертизи суд має в судовому засіданні відібрати експериментальні зразки почерку ОСОБА_1 у вигляді записів аналогічним досліджуваним виконаним пастою для кулькових ручок на п`яти аркушах паперу білого кольору формату А4, та вирішити питання про наявність у відповідача вільних зразків почерку ОСОБА_1 (співставних за буквеним та цифровим складом з досліджуваним текстом) достовірно виконані нею самою у оригіналах різних документів, які не відносяться до даної справи, за 2015 р. (рік складання розписки). Це можуть бути особисті листи, автобіографії та анкети, скарги, поштові листівки, щоденники, заяви, матеріали відділу кадрів, пояснення, службові записки, трудові угоди, записні книжки, рецепти, нотаріальні документи тощо.

Враховую викладене та відповідно до специфіки проведення судової почеркознавчої експертизи, заявленої стороною відповідача, суд повідомив про визнання явки ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначене на 18 травня 2021 року о 10.00 годин, обов`язковою в зв`язку з необхідністю роз`яснення останній її прав та відібрання відповідник зразків почерку та підпису ОСОБА_1 в присутності судді, в провадження якого перебуває означена справа, з метою подальшого направлення останніх експерту для проведення відповідного дослідження. Роз`яснено, що суд унеможливлений вирішити питання про призначення судової почеркознавчої експертизи та техніки документу у відсутності відповідача ОСОБА_1 . Від проведення почеркознавчої експертизи представник відповідача відмовився. Суд першої інстанції відмовив у проведенні технічної експертизи, належним чином обґрунтувавши свої висновки. Вказана ухвала оскаржена не була.

Таким чином, суд першої інстанції правильно розглянув клопотання про призначення експертизи.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 04 квітня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк