Ухвала

08 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 539/4656/19

провадження № 61-2838ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , та просивстягнути з відповідача на його користь завдану йому кримінальним правопорушенням, передбаченим частиною першою статті 185 КК України, 4 587,96 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 50 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 23 жовтня 2017 року близько 10.20 год ОСОБА_2 разом з ним перебував у магазині «Продукти», що знаходиться на пр-ті Володимирському, 128 в м. Лубни Полтавської області, де він за продукти харчування розрахувався належною йому банківською карткою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , при цьому ввів ПІН-код картки, а ОСОБА_2 , знаходячись поряд, помітив та запам`ятав цей ПІН-код. У подальшому ОСОБА_2 таємно викрав з його барсетки належну йому банківську картку і 23 жовтня 2017 року таємно зняв з неї і викрав належні йому грошові кошти в сумі 3 200,00 грн.

Ухвалою від 06 квітня 2021 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області на підставі пункту 3 частини першої статті 255 КПК України закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн та щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 200,00 грн.

Рішенням від 06 квітня 2021 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю кримінальним правопорушенням задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 387,96 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Постановою від 28 жовтня 2021 року Полтавський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, заочне рішенняЛубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2021 року

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2021 року та Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 54 587,96 грн (4 587,96 грн + 50 000,00 грн), що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Рекомендація № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендує державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що предметом позову є відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю кримінальним правопорушенням у розмірі 54 587,96 грн, а фундаментальне значення касаційної скарги та винятковість справи особою, яка подала касаційну скаргу, об`єктивно не підтверджено, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини зазначає, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Оскільки оскаржені заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі і не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю кримінальним правопорушенням.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська