Справа № 513/93/22
Провадження № 2/513/161/22
Саратський районний суд Одеської області
12 квітня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Сарата позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування по 1/2 частині житлового будинку,
В С Т А Н О В И В:
27 січня 2022 року представник позивачів звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за кожним 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_3 вартість обов`язкової частки майна.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачів ОСОБА_4 . За життя, 27 грудня 2016 року, ОСОБА_4 склала заповіт в Успенівській сільській раді Саратського району Одеської області. Згідно заповіту на випадок свої смерті ОСОБА_4 зробила наступне розпорядження по 1/2 житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 , 1957 року народження та ОСОБА_2 , 1952 року народження. Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно. Спадкоємцями за заповітом є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Окрім спадкоємців за заповітом, є спадкоємець за законом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . В будинку він не проживає. За життя мати виготовила технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 Зареєструвала право власності на цей будинок на свої ім`я. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. 25 серпня 2020 року Приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області була заведена спадкова справа № 259-2020. 25 жовтня 2021 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у видачі свідоцтва нотаріус відмовив, оскільки відсутній документ, який посвідчує право власності померлої на зазначене майно. Відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину свідчить про неможливість прийняття спадщини в позасудовому порядку.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, однак представник позивача надала до суду клопотання, в якому просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.
Представник відповідача та третя особа ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки не повідомили.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Під час підготовчого судового засідання судом було встановлено, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.
Згідно ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
При цьому, положеннями ст. ст. 27, 31 ЦПК України, визначено, що позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.
Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, що звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.
Відповідно до п. 4, 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.5 ст.177 ЦПК України).
Подана позовна заява не відповідає наведеним вище вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Так, позивачами чітко не викладений зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Також, за загальним правилом відповідачем є особа, яка порушила права та законні інтереси позивача.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає таку особу, яка і стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві.
Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування позивачами не зазначено якими саме діями відповідача в особі Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області порушуються, оспорюються або не визнають права позивачів.
Також, позивачами заявлена вимога щодо зобов`язання останніх відшкодувати ОСОБА_3 вартість обов`язкової частки майна.
Як вбачається із долучених документів до позовної заяви, ОСОБА_3 , є спадкоємцем в порядку ст.1241 ЦК України обов`язкової частки до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування визначено, що відповідачами у справах про визнання права власності у порядку спадкування за законом є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до п. 3.3 Листа ВССУ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Позивачем у позовній заяві не зазначено доказів, які б свідчили про факт відмови від спадкового майна ОСОБА_3 .
Також, суд звертає увагу позивачів на те, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, а також ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті шостому постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.
Таким чином, з огляду на зазначене, позивачам необхідно визначитися із відповідачами у справі, оскільки із змісту позову вбачається, що наявні спадкоємці за законом, а також необхідно уточнити спосіб (способи) захисту їх прав та інтересів, який не суперечить закону, з урахуванням вищенаведеного.
Крім того, позивачами у позовній заяві не зазначено докази існування перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, за умови самостійного отримання відповідних документів - з Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Так, до матеріалів справи долучено постанову приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності померлої на зазначене нерухоме майно. Однак, до позовної заяви також додано копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_4 на житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також засвідчений витяг з реєстру №100300824 від 13 жовтня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, до майна спадкодавця.
Суд звертає увагу позивачів, що згідно вимог пункту 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, у зв`язку з чим позивачам необхідно зазначити докази існування перешкод в отриманні правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, і відповідно в подальшому оформлення таких прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи вищевикладене, та встановивши, що після відкриття провадження у справі, позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст.175, 187 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ним ухвали.
При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі Пелевін проти України (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі Наталія Михайленко проти України (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування по 1/2 частині житлового будинку - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова