ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1921/22 Справа № 180/728/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що впродовж 27 років 10 місяців перебував в трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником прав та обов`язків якого на теперішній час являється відповідач. Первинним оглядом МСЕК від 07.03.2001 року у зв`язку професійним захворюванням йому встановлено 50% втрати працездатності за професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Повторним оглядом МСЕК від 01.03.2004 року йому залишено 50% втрати працездатності безстроково за професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Крім того, 26.10.1993 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав інфіковану рану лівого стегна, про що було складено акт №42/6 форми Н-1 від 01.12.2009 року. Оглядом МСЕК від 18.05.2011 року йому встановлено 65% втрати працездатності безстроково за професійним захворюванням та третю групу інвалідності (50% повторно по радикулопатії, 15% первинно по трудовому каліцтву). Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його постійно турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди позивач виходив з огляду на ступінь втрати працездатності, а також розмір мінімальної заробітної плати, який визначений Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік», враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотних недоотриманих благ внаслідок втрати працездатності в сумі 390 000 грн. яку просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я (без урахування податку з доходів фізичних осіб, інших зборів і платежів).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року позовна заява задоволена частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень, з утриманням податків та зборів, згідно чинного законодавства України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року просить рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди, що присуджений на користь позивача до 390000 гривень, визначивши його без утримання податків, зборів та інших платежів.

В апеляційній скарзі АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року просить рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди. Зменшити розмір стягнутої з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 30000 до 10000 гривень.

У відзиві АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року залишити без задоволення, змінити рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року по цивільній справі №180/728/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків у частині відшкодування моральної шкоди, зменшити розмір стягнутої з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків з 30000 до 10000 гривень.

У заяві представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача впродовж 27 років 10 місяців.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК від 07.03.2001 року, ОСОБА_1 вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% та третю групу інвалідності. Повторним оглядом МСЕК від 01.03.2004 року позивачу безстроково встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% по радикулопатії та третю групу інвалідності. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення (а.с.10-15).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2004 року з ВАТ «Марганецький ГЗК» на користь ОСОБА_1 стягнуто 2000 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку з професійним захворюванням, встановленим лікарсько-трудовою експертною комісією у 2001 році за результатами якої йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% та встановлено 3 групу інвалідності (а.с.77-78).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2004 року рішенням Марганецького міського суду від 07.04.2004 року залишено без змін (а.с.79-80).

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області набрало законної сили 21.06.2004 року.

Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивні вимоги в частині стягнення моральної шкоди за 50% втрати професійної працездатності задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодження здоров`я за втрату професійної працездатності 50% по радикулопатії.

26 жовтня 1993 року о 13-30 год. зі ОСОБА_1 при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого позивачу спричинено травми у вигляді інфікованої рани лівого стегна. За даним випадком складено акт за формою Н-1 №42/6 від 01.12.2009 року (а.с.21-24).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК від 18.05.2011 року, ОСОБА_1 вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності 15% по трудовому каліцтву (а.с.16-17).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми за рахунок відповідача, оскільки втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці.

В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15.

Суд першої інстанції, виходячи із засад розумності та справедливості, врахувавши тяжкість наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотність змін його здоров`я, розмір втрати працездатності, постійний характер страждань (відчуття болю та скутості, обмеження руху в лівій нозі, посилення болю після фізичного навантаження), що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, дійшов правильного висновку, що розмір компенсації в сумі 30000 грн. відповідає розміру заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів, оскільки з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Доводи апеляційної скарги АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_1 спричинено травму, стався у 1993 році, отже до цивільних відносин, які виникли раніше, нові нормативно-правові акти цивільного законодавства не застосовуються, так як не мають зворотньої дії в часі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо неправомірні дії (бездіяльність) відповідача, що завдають позивачеві моральних або фізичних страждань, почалися до набрання законної сили актом законодавства, яким встановлена відповідальність за заподіяння такої шкоди, і продовжуються після набрання цим актом чинності.

Посилання відповідача на той факт, що на користь відповідача вже сплачено моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, не може свідчити про те, що позивач звернувся із аналогічними вимогами, оскільки право на компенсацію за моральну шкоду виникло у позивача з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААА №000456 від 18.05.2011 року.

Доводи АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Доводи апеляційної скарги АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що працівники, чия робота пов`язана з впливом шкідливих та небезпечних виробничих факторів отримують пільги та компенсації, АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в повному обсязі виконує вимоги безпеки та захисту здоров`я працівників видобувних підприємств, а тому відсутня умова за наявності якої наступає відповідальність відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою, встановлений виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач відчуває болі та слабкість у лівій нозі, особливо у стопі, хромоту та тугорухомість у нозі при русі, болі посилюються після фізичного навантаження, роздратованість, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки.

Доводи апеляційної скарги АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що стягнуті з відповідача 30000 гривень, як компенсація моральної шкоди з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» є безпідставно завищеними та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що розмір відшкодування моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом (ст.23 ЦК України).

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. А будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз, особливо якщо така компенсація стосується юридичної особи.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, позбавлення його можливості їх реалізації, що в ході судового розгляду підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, в тому числі Акт за формою Н-1 №42/6 від 01.12.2009 року (а.с.21-24), довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК від 18.05.2011 року, якою ОСОБА_1 вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності 15% по трудовому каліцтву (а.с.16-17), оглядом МСЕК від 01.03.2004 року, відповідно до якого позивачу безстроково встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% по радикулопатії та третю групу інвалідності, колегія суддів вважає визначений розмір матеріальної шкоди розумним та справедливим.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржників зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"- залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова