РІШЕННЯ

Іменем України

12.04.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судових засідань Добрянської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона, позивачка, перебуває у шлюбі з відповідачем з 21 липня 2017 року. У шлюбі в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що протягом спільного проживання відповідач вчиняє психологічне та економічне насильство щодо неї у присутності сина. У зв`язку з цим вона змушена проживати окремо. На забезпечення дитини потрібні значні витрати. Так, дитині необхідна безлактозна дієта, яка коштує дорого. Окрім того, хлопчику необхідно забезпечити інші потреби - належні умови проживання, одяг, відпочинок, розвиток за віком. Відповідач має можливість утримувати сина. Зазначає, що він є приватним підприємцем, основний його вид діяльності - ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів. Від підприємницької діяльності ОСОБА_2 має значні доходи, які витрачає виключно на свої потреби та розваги. Зі слів чоловіка, він отримує близько 30 000 грн. доходів щомісячно. Вона, позивачка, не має можливості працювати, оскільки зайнята доглядом за дитиною до 3 років. Вважає, що на утримання сина доцільно стягувати 4 000 грн аліментів щомісяця. Ця сума є адекватною потребам дитини та реалістичною для сплати відповідачем.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2021р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.5 ст.278 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 21 липня 2017 року, позивачка ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі.

Зідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 липня 2019 року, позивачка та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В матеріалах справи міститься безкоштовний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яку суд не може взяти як доказ у справі, оскільки такий носить лише інформативний характер. З даного документу не вбачається, що відповідач станом на день подачі позовної заяви здійснює підприємницьку діяльність та отримує дохід, зазначений позивачкою в позовній заяві.

Зі слів позивачки, відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків по піклуванню, не цікавиться і не бере участі у розвитку та вихованні дитини, не цікавиться її потребами.

Відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, доказів, які б спростовували вимоги, викладені позивачкою в позовній заяві, суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частина 3 зазначеної норми закону вказує на те, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Згідно з ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За даних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у судовому порядку.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів. Відтак, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 2 500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача та позивача у справі.

За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для спростування доводів позову відповідач жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не надав.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись статтями 3,10,12, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 280 282, 352, 354 ЦПК України, статтями 181, 182 Сімейного Кодексу України, суд,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітніьої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 500 (дві тисячі п"ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 28.10.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір з розгляду даної справи в розмірі 908 (дев"ятсот вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя В. Кузь