Справа № 183/6532/20
№ 2/183/600/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2022 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк В.В.,
за участю секретаря судового засідання Гамаскової Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Піщанської сільської ради про виселення та зняття з місця реєстрації,
25.11.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулосядо суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Піщанської сільської ради про виселення та зняття з місця реєстрації.
В обґрунтування свого позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилається на те, що 25.04.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту (Надалі по тексту «Позивач», «Банк», Кредитор», «АТ «Райффайзен Банк Аваль») та громадянином України ОСОБА_1 (надалі по тексту «Боржник», «Позичальник») було укладено Кредитний договір № 014/3175/147896/82 (надалі по тексту «Кредитний договір»), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит за програмою кредитування «кредит під заставу нерухомості» у сумі - 40 000 дол. США 00 центів строком до 24.04.2018 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором (копія Кредитного договору № 014/3175/147896/82 з відповідними додатками додається).
Перед укладенням та підписанням договору Позичальник 08.04.2008 року звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту під заставу, де в графі № 1 «Відомості про кредит» власноручно зазначив відповідну суму кредиту, яку має намір отримати та обрав валюту - долар США.
Своїм підписом під відповідним документом Позичальник засвідчив, що «ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту, з валютними ризиками, при отриманні кредиту в іноземній валюті тощо». З умовами надання та повернення кредиту, а також з діючим законодавством України, що регламентує відношення банку та клієнта, також був ознайомлений, копія Заяви-анкети від 08.04.2008 року додається.
Відповідно до умов п. 1.1.1., 1.1.2., 1.1.6., 1.2.1, 1.3.2., 1.3.3., 2.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику Кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати за користування.
Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) всієї суми Кредиту на Поточний рахунок Позичальника, копія Виписки по рахунку від 08.09.2020 року за здійсненими операціями від 08.04.2008-08.05.2008 року, додається.
Відповідно до висновку Вищого господарського суду України, наведеному в Постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017 року у справі № 905/2009/15, банківські виписки - є належними доказами на підтвердження видачі кредиту.
Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання перед Позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі, у строки та на умовах, передбачених цим договором, що підтверджується випискою.
Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Проценти підлягають сплаті Позичальником у вигляді ануїтетних платежів у порядку, визначеному ст. 7 Договору (п. 2.1., 3.1. Кредитного договору).
Відповідно до умов п. 1.2.2., 2.1., 7.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Кредитним договором.
Згідно з п. 17.1. Кредитний договір набуває чинності з часу його підписання Сторонами та діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до умов цього Договору зобов`язань.
Отже, з укладенням Кредитного договору, у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості.
Згідно п. 1.1. Договору іпотеки - цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що виникає з Кредитного договору № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року за умовами якого Позичальник - ОСОБА_1 зобов`язаний до 24.04.2018 року повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі - 40 000,00 дол. США, сплатити нараховані відсотки річні за користування ним, згідно умов кредитного договору (копія Договору іпотеки, витягів з реєстрів додаються).
Відповідно до п. 6.1. 6.2. Договору іпотеки - договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором іпотеки та виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року.
Таким чином, відповідно до умов Договору іпотеки Предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору.
За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки.
Відповідно до умов п. 3.1.4. Договору іпотеки, у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов`язань за цим Договором або за Кредитним договором, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до умов п. 5. Договору іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завдані порушенням зобов`язання, необхідних витрат пов`язаних з утриманням та реалізацією Предмета іпотеки.
Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у т. ч. і за рішенням суду (п. 5.4. Договору іпотеки).
Всупереч вимогам п. 2.1., п. 7.1. Кредитного договору Позичальник - ОСОБА_1 не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом.
У зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо сплати кредиту, відсотків та пені Кредитор - АТ «Райффайзен Банк Аваль» був змушений звернутися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до Рішення Новомосковськом міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року у розмірі - 405 481,75 грн. - були задоволені судом.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 - не оскаржувалось та набрало законної сили (копія виконавчого листа № 0427/2481/2012 від 22.05.2014 року додається).

Згідно зі ст. 559 ЦК України - зобов`язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

Повідомляємо Суд, що станом на 17.11.2020 року Боржником - ОСОБА_1 рішення суду від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 в добровільному/примусовому порядку - не виконано, заборгованість за кредитним договором 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року у розмірі - 405 481,75 грн. - не погашена, про що надаємо відповідну довідку та обґрунтований Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року станом на 22.09.2020 року.

Згідно довідок Орлівщинского Старостинського округу Піщанської сільської ради від 10.01.2019 року № 53, Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 29.12.2018 року № 896/17-01-02, за адресою знаходження предмету іпотеки (будинок): АДРЕСА_1 - зареєстровано п`ять осіб у т.ч. малолітні та неповнолітні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - Позичальник/Іпотекодавець; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - донька; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - син; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - дружина.

Відповідно до п. 4.1.5. Договору іпотеки - до обов`язків Іпотекодавця відносяться у т.ч. такі: не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язанням з боку третіх осіб (зокрема не передавати його в оренду, найом, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя - АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно з ст. 586 ЦК України заставодавцю надано право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя.

Однак, письмових запитів щодо погодження реєстрації: ОСОБА_2 2002 року народження, ОСОБА_3 2005 року народження, ОСОБА_4 2008 року народження, ОСОБА_5 1979 року народження до АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надходило, будь-яких дозволів зі сторони Банку надано не було.

Таким чином Іпотекодавець - ОСОБА_1 з порушенням норм ст. 572, 586 ЦК України, ст. 1, 9 ЗУ «Про іпотеку», ст. 30, 34 ЗУ «Про заставу», п. 4.1.4. Договору іпотеки № 12528/3175/305653 від 25.04.2008 року реєстр. № 690 - незаконно, самовільно, без будь-якої згоди Іпотекодержателя - АТ «Райффайзен Банк Аваль, зареєстрував за адресою місцезнаходження заставного майна ( АДРЕСА_1 ) - ОСОБА_2 2002 року народження, ОСОБА_3 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2008 року народження, ОСОБА_5 1979 року народження.

У зв`язку з вищевикладеним, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачає, що дії щодо реєстрації малолітніх/неповнолітніх осіб після укладення Договору іпотеки здійснені з метою корисливих мотивів та ухилення від відповідальності за зобов`язаннями перед Банком.

В даному випадку є встановлений факт зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами та обов`язками, створення штучних перешкод для належного виконання рішення суду від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012.

Враховуючи дані факти, ОСОБА_1 порушує умови цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК України, зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав Позивача як Іпотекодержателя та гарантією виконання Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013р. № 0427/2481/2012.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи, за цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги. Наявність осіб, які зареєстровані у будинку, який є Предметом іпотеки без згоди Іпотекодержателя, перешкоджає його реалізації відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає положення ст. 7, яка підлягає застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 586 ЦК України визначений обов`язок іпотекодавця не надавати без згоди на це іпотекодержателя документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у іпотечному майні.

Згідно ч.1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна зазначеного в частині восьмій ст. 56 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або комісійних умовах (ст. 60, ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку».

Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» № 898-TV передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення - є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК Української PCP, у ч. 1 якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК Української PCP регулює порядок виселення громадян із приміщення, що було передано в іпотеку, на яке звернене стягнення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

За змістом ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК Української PCP після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

На виконання вимог п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України Позивачем було вжито, передбачені законом заходи досудового врегулювання суперечки між сторонами.

Зважаючи на ухилення Позичальником - ОСОБА_1 від виконання умов Кредитного договору, невиконання Іпотекодавцем - ОСОБА_1 умов Договору іпотеки та рішення суду від 15.04.2013 року №0427/2481/2012 АТ «Райффайзен Банк Аваль», керуючись ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, 29.09.2020 року направив Вимоги про виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року та про усунення порушення основного зобов`язання та Договору іпотеки № 12528/3175/305653 від 25.04.2008р. за реєстр. № 690 за Вих. № 114/5-197744, № 114-197745, № 114/5-197746, № 114/5-197747, № 114/5-197748 - ОСОБА_1 (Позичальник/Іпотекодавець), ОСОБА_1 (батько/законний представник дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 (дружина) за їх адресою реєстрації/місцем знаходження предмету іпотеки засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованими листами з повідомленням про вручення (№ 18-22 у списку № 13150, відправлення № 604, № 612, № 620, № 639, № 647), повідомив про наслідки невиконання, а також надав строк, визначений чинним законодавством України для вирішення питання з Банком у добровільному порядку, докази направлення: копії вимог, поштового чеку, списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих в Кур`єрська доставка АТ «Укрпошта» № 13150 від 29.09.2020 року додаються.

Однак, станом на дату подачі позовної заяви, дій, що свідчили б про добросовісність виконання Іпотекодавцем - ОСОБА_1 вище визначених вимог Кредитора/Іпотекодержателя - АТ «Райффайзен Банк Аваль» або виконання Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 - відсутні.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції України).

Ці положення також відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Виконання судових рішень у контексті принципу верховенства права повинно забезпечувати належний захист прав особи, оскільки є завершальною стадією судового процесу.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Отже, слід зробити висновок, що дії Іпотекодавця/Боржника - ОСОБА_1 ускладнюють повно та всебічно виконати Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 та необхідно захистити права АТ «Райффайзен Банк Аваль» як Кредитора та Іпотекодержателя.

Згідно до ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (п. 1 ст. 530 ЦК України).

Реєстрація ОСОБА_1 у іпотечному будинку, незаконна реєстрація в предметі іпотеки дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - унеможливлює подальші дії державного/приватного виконавця та позбавляє АТ «Райффайзен Банк Аваль» законного права задовольнити свої вимоги за кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року у розмірі - 405 481,75 грн. за рахунок коштів від примусової реалізації предмету іпотеки (будинку) на електронних торгах (ДП «Сетам»).

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 без дозволу АТ «Райффайзен Банк Аваль» зареєстрував у предметі іпотеки (будинку) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виселення має проводитись у судовому порядку без надання Відповідачам іншого (альтернативного) жилого приміщення.

Вважаємо за необхідне повідомити суд про те, що оригінали письмових доказів, належним чином завірені копії яких додано разом з позовною заявою, зберігаються в архіві АТ «Райффайзен Банк Аваль», другий екземпляр Договорів та документів, що посвідчують особу знаходяться у ОСОБА_1 .

Попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які банк поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом цивільної справи за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» «Про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з місцям реєстрації» складається з судового збору у розмірі - 10 510,00 грн.

На виконання п. 10 ч. 3 ст. 175 Ц1ІК України повідомляємо Суд, що станом на дату подачі позовної заяви (16.11.2020 року) «Про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з місцям реєстрації» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - АТ «Райффайзен Банк Аваль» не було подано іншого позову (позовів) до цих же відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що на теперішній час ОСОБА_1 свідомо ухиляються від виконання своїх зобов`язань перед АТ «Райффайзен Банк Аваль», не вживають жодних заходів щодо погашення боргу та, керуючись Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року, Договором іпотеки № 12528/3175/305653 від 25.04.2008 року за реєстровим № 690, ст. ст. 16, 509, 526, 530, 536, 546, 572, 575, 589, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 30, 43, 49, 52, 81, 82175-177 ЦПК України, ст. 109 ЖК Української PCP ст.ст. 1, 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», просили виселити громадян України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які зареєстровані та проживають у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям їх з реєстраційного обліку, без надання іншого жилого приміщення; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору у сумі - 10 510 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 21.12.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 67-68).

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 07.07.2021 року у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено службу у справах дітей Піщанської сільської ради (а.с. 159-160).

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 248).

Відповідачі відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, неодноразово повідомлялись належним чином про час і місце судового засідання, про що в матеріалах справи наявні поштові повідомлення з відповідними підписами відповідачів (а.с. 77-79, 98-102, 119-123, 134-138, т. 2 а.с. 1-10), причини неявки суду не повідомили, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.

Представник служби у справах дітей Піщанської сільської ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував, надавши висновок про недоцільність виселення та зняття з реєстрації неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 181-190 а, 212, 233, 238).

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.04.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту (а.с. 42-48) та громадянином України ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/3175/147896/82 (а.с. 16-20), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит за програмою кредитування «кредит під заставу нерухомості» у сумі - 40 000 дол. США 00 центів строком по 24.04.2018 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

25.04.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель) та громадянином України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки № 12528/3175/305653, який було посвідчено Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 690 (Надалі по тексту «Договір іпотеки») (а.с. 25-26).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 014/3175/147896/82, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як правонаступник ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувся з позовом до суду.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року - задоволені частково. Стягнуто заборгованість у розмірі - 405 481,75 грн. В іншій частині позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - відмовлено. Зазначене рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 - не оскаржувалось та набрало законної сили у встановленому порядку (а.с.33).

Згідно довідки та розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року, наданими позивачем, станом на 22.09.2020 року, боржником - ОСОБА_1 рішення суду від 15.04.2013 року № 0427/2481/2012 в добровільному/примусовому порядку - не виконано, заборгованість за кредитним договором 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року у розмірі - 405 481,75 грн. - не погашена (а.с. 7-об., 8-10), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів.

Суд вважає, що зазначений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено главою 49 «Забезпечення виконання зобов`язання» ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якого є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Крім того, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», частиною третьою якої визначено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм законодавства, суд робить висновок про те, що питання про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, вирішується судом одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки або за наявності виконавчого напису нотаріуса чи договору про задоволення вимог іпотеко держателя.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що в порушення вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів, які би свідчили по наявність відповідного рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Не містить таких вимог і позовна заява, яка є предметом даного судового розгляду.

Також, виселення з іпотечного майна проводиться у порядку, встановленому законом (частина перша статті 40 Закону України «Про іпотеку»).

При вирішенні питання щодо надання мешканцям житлового приміщення, з якого вони підлягають виселенню, важливо встановити факт придбання житла за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. У рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яке набуло статусу остаточного 07 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом уведення в дію «законів». Таким законом є стаття 109 ЖК Української РСР, яка закріплює правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. У статті 6 Конвенції проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

ЗУ від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» внесено зміни до статті 109 ЖК Української РСР, згідно з якими виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Частина друга статті 109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Таким чином під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Відповідно до частини першої статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Враховуючи норми статті 109 ЖК Української РСР та статті 379 ЦК України, у поєднанні із главою 26 ЦК України, виселення без надання іншого житлового приміщення відбувається у тому разі, якщо саме це житлове приміщення було придбане за кредитні кошти.

У разі, якщо за кредитні кошти було набуто інший об`єкт цивільних прав (частку в праві спільної часткової власності), а не житлове приміщення, що передано в іпотеку то виселення без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення не допускається (висновки щодо застосування статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14765/15-ц (провадження № 61-27871св18); Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2019 року у справі № 727/10734/16-ц (провадження № 61-25745св18); Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року у справі № 725/5032/18 (провадження № 61-11023св19).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Банком (Іпотекодержатель) та громадянином України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Іпотекодавець) 25.04.2008 року, посвідченого Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 690 (Надалі по тексту «Договір іпотеки»), цей Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що виникає з Кредитного договору № 014/3175/147896/82 від 25.04.2008 року за умовами якого Позичальник - ОСОБА_1 зобов`язаний до 24.04.2018 року повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі - 40 000,00 дол. США, сплатити нараховані відсотки річні за користування ним, згідно умов кредитного договору (п. 1.1 Договору.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки виступає нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 55,50 кв.м. житловою площею 18,50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Іпотекодавцю: ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно Договору купівлі-продажу від 26.07.2005 року, укладеного між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 та посвідченого Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 472, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 26.07.2005р., № правочину 73327.

Тобто, будинок, який є предметом договору іпотеки, було придбано 26.07.2005 року, а, відтак, він (будинок) не є житловим приміщенням, що було придбано за рахунок кредиту (позики) банку, а тому виселення з нього не може бути здійснено без надання іншого житлового приміщення.

Щодо неправомірної реєстрації у спірному житловому будинку членів сім`ї власника ОСОБА_1 , а саме його дружини ОСОБА_5 та трьох дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , то матеріали справи містять відомості про зареєстрованих осіб, станом на 29.12.2018 року (довідка Орлівщинської сільської ради а.с.34), а також станом на 25.08.2021 року (Висновок Піщанської сільської ради а.с.181-182).

Однак, із зазначених документів не надається можливим встановити дату реєстрації членів сім`ї власника ОСОБА_1 , а саме його дружини ОСОБА_5 та трьох дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований і в його задоволенні вважає за необхідне відмовити.

Керуючись статтями 526, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, статтями 76-81, 89, 141, 223, 258-259, 263-268, 280, 284 ЦПК України, Закону України «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Піщанської сільської ради про виселення та зняття з місця реєстрації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду складено і підписано 15 лютого 2022 року.

Суддя В.В. Березюк