ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/535/22
Провадження № 2-к/210/1/22
У Х В А Л А

іменем України

"11" квітня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.,

при секретарі судового засідання Яблочної А. О.

за участі:

заінтересованої особи ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши матеріали іноземного клопотання ОСОБА_3 про визнання і виконання на території України рішення Савелівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 11 грудня 2019 року про встановлення батьківства та внесення змін в актові записи про народження ОСОБА_2 від 10.11.2002 та ОСОБА_4 від 29.11.2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства у справі №2-4444/19,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2022 року в провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області судді Сільченко В. Є. надійшло клопотання ОСОБА_3 про визнання і виконання на території України рішення Савелівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 11 грудня 2019 року про встановлення батьківства та внесення змін в актові записи про народження ОСОБА_2 від 10.11.2002 та ОСОБА_4 від 29.11.2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства у справі №2-4444/19.

В судовому засіданні заінтересовані особи, кожна окремо, просили задовольнити клопотання.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дійшов до наступного висновку.

Так, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надіслали на адресу суду на розгляд клопотання ОСОБА_3 про визнання і виконання на території України рішення Савелівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 11 грудня 2019 року про встановлення батьківства та внесення змін в актові записи про народження ОСОБА_2 від 10.11.2002 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 , видане Дзержинським районним управлінням юстиції м. Кривого Рогу) та ОСОБА_4 від 29.11.2004 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане Дзержинським районним управлінням юстиції м. Кривого Рогу).

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок надання правової допомоги у сімейних справах між Україною та Російською Федерацією регламентує Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, набула чинності 14 квітня 1995 року.

Обсяг правової допомоги визначено у статті 6 Конвенції, відповідно до якої Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, котрий в подальшому був продовжений.

Також 24.02.2022 року Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, крім консульських питань пов`язаних із захистом полонених та українських політичних в`язнів, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022року №187«Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором).

Також, 07 березня 2022 року Верховний Суд відкрив до підписання Спільну заява про зупинення виконання рішень на користь Російської Федерації з метою припинення агресії проти України, котру суд першої інстанції ставе за основу під час прийняття рішення у даній справі.

Спільна заява судів, органів юстиції та примусового виконання рішень, професійних суддівських об`єднань, арбітражних установ, юридичних спільнот про зупинення виконання рішень на користь Російської Федерації з метою припинення агресії проти України.

В умовах загрози, що нависла над світом унаслідок акту агресії, до якого вдався режим Президента Російської Федерації Путіна, світова спільнота суддів, арбітрів і юристів загалом, які визнають цінність миру, верховенства права, демократії, поваги до прав людини, спираючись на те, що Генеральна асамблея Організації Об`єднаних Націй прийняла 2 березня 2022 року резолюцію «Агресія проти України», якою засудила агресію Російської Федерації проти України як порушення ст. 2 (4) Статуту ООН, вимагаючи від Російської Федерації негайно припинити застосування сили проти України та утримуватися від незаконних погроз або застосування сили проти будь-якої держави-члена ООН, (…), а також поважати права людини, враховуючи те, що Російська Федерація не виконує резолюцію Генеральної асамблеї ООН від 2 березня 2022 року, продовжує завдавати агресивних нападів на Україну, її мирне населення; беручи до уваги те, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є обов`язковими для Російської Федерації як держави-учасниці Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ухвалив 1 березня 2022 року рішення про застосування тимчасових заходів за заявою уряду України проти Росії стосовно масових порушень прав людини, скоєних російськими військовими під час агресії проти незалежної держави Україна та її цивільного населення, яким Суд вирішив, в інтересах сторін і належного розгляду справи, наказати уряду Росії утримуватися від військових нападів на цивільне населення і цивільні об`єкти, (…), з огляду на те, що Російська Федерація не вжила жодних заходів на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 1 березня 2022 року, чим порушила також установлений Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод принцип обов`язковості рішень Суду (…), Верховний суд вважає, що, зокрема, рішення судів у будь-яких цивільних чи комерційних справах, ухвалені на користь Російської Федерації, її органів, компаній, банків, фондів, установ, у яких вона має істотну участь або інтерес, інших контрольованих Росією осіб (далі рішення на користь Росії), не можуть бути визнані та примусово виконані до остаточного припинення агресії Російської Федерації й усунення наслідків цієї агресії; учасники проваджень, у яких запитано визнання і виконання рішень на користь Росії, мають добросовісно повідомити про це та зробити всі необхідні заяви для зупинення виконання. Водночас суди й інші компетентні органи мають повноваження exofficio вжити всіх необхідних заходів для зупинення виконання рішень на користь Росії; судді, адвокати, арбітри, інші учасники проваджень, на яких покладено обов`язок дотримуватися високих професійних та етичних стандартів у цих провадженнях, мають усвідомлювати свою відповідальність за збереження миру, утвердження верховенства права й недопущення сприяння збройній агресії в будь-якій формі.

Отже, як зазначено в листі Верховного суду від 07.03.2022 року, рішення, прийняті в інтересах контрольованих Росією осіб, тобто рішення на користь Росії, не можуть виконуватись на території України через вищевикладені обставини, водночас, заявник іноземного клопотання ОСОБА_3 з 2011 року постійно мешкає на території росії, а отже є контрольованою росією особою. За таких обставин, задоволення іноземного клопотання та визнання і виконання на території України рішення суду Російської Федерації за позовом контрольованої росією особи, буде означати виконання рішення в інтересах країни агресора.

Згідно ч. 7 ст. 473 КПК України, у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 468 ЦПК України у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України.

Приймаючи до уваги, що росія є державою агресором та веде проти Українського Народу війну, з огляду на те, що Російська Федерація не вжила жодних заходів на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 1 березня 2022 року, чим порушила також установлений Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод принцип обов`язковості рішень Суду, з огляду на те, що дипломатичні відносини з країною агресором розірвані, суд не може вирішувати питання про надання дозволу на виконання рішень суду країни агресора.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання про визнання і виконання на території України рішення Савелівського районного суду м. Москви Російської Федерації, необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись 1-19, 23, 33, 34, 95, 174-177, 184, 187, 190, 191, 352-355, 468, 471-473 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні іноземного клопотання ОСОБА_3 про визнання і виконання на території України рішення Савелівського районного суду м. Москви Російської Федерації від 11 грудня 2019 року про встановлення батьківства та внесення змін в актові записи про народження ОСОБА_2 від 10.11.2002 та ОСОБА_4 від 29.11.2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства у справі №2-4444/19 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дати складання.

Суддя: В. Є. Сільченко