ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1019/21Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/395/22 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

представника апелянта - Гедз О.Т. ,

представника відповідачки - Бузанова Д.В. ,

розглянувши у режимі відеоконференції цивільну справу № 594/1019/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2022 року (постановлену суддею Яковець Н.В.) про відмову в забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Борщівська міська рада Тернопільської області в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Борщівська міська рада Тернопільської області в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною.

Також, 25 січня 2022 року судом зареєстровано заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Гедз О.Т. про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначила, що відповідачка систематично чинить перешкоди у спілкуванні батька з дочкою, що викликає в дитини психологічну травму та в майбутньому може перетворитись в особисту образу не лише на батька, а й на матір. Також, перешкоди негативно відзначаються на емоційному стані дитини, не відповідають найкращому забезпеченню інтересів дитини та в подальшому можуть значно ускладнити або й взагалі унеможливити виконання рішення суду в даній цивільній справі. Тривалий розгляд даної цивільної справи без особистого спілкування позивача з донькою може спричинити усталене відчуження ставлення дитини до батька. Зазначає, що існує реальна загроза подальшого ускладнення виконання рішення суду в даній цивільній справі у випадку невжиття відповідних заходів забезпечення позову, спрямованих на відновлення психоемоційного зв`язку та контакту доньки з батьком.

У зв`язку з викладеним просила суд забезпечити позов шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити побачення позивача з дитиною двічі на місяць кожного першого та другого понеділка двічі на місяць протягом 2 (двох) годин в період з 16 год до 18 год. у присутності дитячого (сімейного) психолога та за відсутності сторонніх осіб на території міста Борщів.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2022 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_3 - адвокат Гедз О.Т. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка систематично чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дочкою. Судом не надано оцінки невиконання ОСОБА_5 рішення №2/6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради від 04 жовтня 2021 року. Зазначає, що апелянт неодноразово звертався до відповідачки з проханням про побачення із донькою, так як він має рівні права із нею щодо виховання дитини, в правоохоронні органи, однак, доньки він так і не бачить. У зв`язку із цим між батьком та дитиною можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти.

У зв`язку з викладеним просить ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

28 березня 2021 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що відповідачка ніколи не відмовляла позивачу в зустрічах з дитиною, а 02 грудня .12.2021 року побачення не відбувалися із за того, що позивач завчасно не попереджав відповідачку про час і день свого приїзду, а також дитина не завжди мала бажання бачитися із своїм батьком. Крім того на сьогодні діє рішення №2/6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради від 04.10.2021 року. Позивач не обгрунтував чому у майбутньому не зможе виконуватися рішення суду про його побачення із донькою без вжиття заходів забезпечення позову.

У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта - адвокат Гедз О.Т. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідачки - адвокат Бузанов Д.В. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення графіка зустрічей із дитиною, по суті вирішує спір, що не допускається.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В обґрунтування обраного виду забезпечення позову ОСОБА_3 посилався на необхідність забезпечення контакту батька з малолітньою донькою, оскільки втрата такого контакту може ускладнити виконання остаточного рішення суду у справі.

Предметом заявленого ОСОБА_3 позову є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом особистих зустрічей та можливістю необмеженого спілкування через засоби електронного зв`язку.

Забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача забезпечувати явку малолітньої дитини для проведення спільних зустрічей із позивачем фактично є тотожним частині позовних вимог.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Суд першої інстанції вірно встановив, що вимоги щодо забезпечення позову є тотожними тим вимогам, які зазначені заявником в позовній заяві.

Тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах КЦС у складі Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі 754/4437/18, від 22 вересня 2021 року в справі №752/24015/20.

Крім того, за правилами статті 19 СК України, у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

За правилами статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (стаття 158 СК України) або судом ( стаття 159 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із вимогами частин першої, другої 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, зі змісту статей 158-159 СК України слід зробити висновок, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.

З матеріалів справи слідує, що комісією з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради 04 жовтня 2021 року вирішено питання про затвердження графіку зустрічей та визначено ОСОБА_3 систематичні побачення з дочкою кожну першу суботу місяця з 11.00 до 14.00 у в присутності матері за попередньо узгодженим місцем, якщо це негативно не впливатиме на психічний і фізичний стан дитини (а.с.126).

Крім того, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів невиконання рішення №2/6 комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради від 04 жовтня 2021 року

Враховуючи наведене суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_5 визнала факт невиконання рішення №2/6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Борщівської міської ради від 04 жовтня 2021 року колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу вказала, що 02 грудня 2021 року не змогла забезпечити спілкування батька з дитиною, так як позивач не повідомив, що їде на зустріч з дитиною. Крім цього, вказаний день не був визначений рішенням органу опіки і піклування для побачень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 11 квітня 2022 року.

Головуючий

Судді