Ухвала

28 березня 2022 року

м. Київ

справа № 495/1419/16-ц

провадження № 61-2655 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Колеснікова Г. Я., Таварткіладзе О. М., від 02 лютого 2022 року про закриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в особі піклувальника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 , в особі піклувальника ОСОБА_3 , звернулася до суду із указаним вище позовом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 в особі піклувальника ОСОБА_3 задоволено.

Витребувано у ОСОБА_6 майно, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, згідно з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 1996 року, а саме: 6/100 частин в домоволодінні АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 6/100 частин у вказаному домоволодінні.

ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2021 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року в частині визнання права власності скасовано, та в цій частині прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_2 в особі піклувальника ОСОБА_3 залишено без задоволення. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалами Верховного Суду від 23 липня та 06 вересня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5

ОСОБА_1 , як особа, що не брала участі у справі, подав апеляційну скаргу на рішення судів попередніх інстанцій. В обґрунтування скарги вказував, що оскаржуваними рішеннями, ухваленими за його відсутності, порушується його право на єдине житло.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року, на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК Українизакрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року тапостанову Одеського апеляційного суду від 24 червня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Закриваючи апеляційне провадження, суд виходив з того, ОСОБА_1 не надав доказів, які свідчать про наявність у нього майнових прав спірне житло, тому судовим рішенням про витребування цього майна у його матері ОСОБА_6 питання про права, свободи чи обов`язки заявника не вирішувались.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 17, частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2019 року у нескасованій постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2021 року частині витребувано у ОСОБА_6 на користь законного власника ОСОБА_2 6/100 частин в домоволодінні АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 не брав участі у цій справі, але вважав, що вказані судові рішення мають бути скасовані, оскільки за його відсутності вирішено питання про його право на проживання у зазначеному житлі, у якому він мешкає з 1997 року як член сім`ї ОСОБА_6 .

Встановивши, що ОСОБА_1 не має майнових прав на спірне житло, оскаржувані судові рішення про його витребування із володіння його матері ОСОБА_1 ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах не містять суджень про права та обов`язки заявника, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку що оскаржувані судові рішення безпосередньо не стосуються прав, інтересів чи обов`язків ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 постійно проживає зі своїми батьками у спірному житловому будинку та зареєстрований у ньому не спростовують правильні висновки суду про відсутність права чи інтересу ОСОБА_1 , оскільки оскаржуваними судовими рішеннями не вирішувалось питання про його виселення із житла.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи про те, що заявник наділений процесуальним правом на апеляційне оскарження судових рішень не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

Врахувавши, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у справі, в якій він не брав участі, на судові рішення, якими не вирішувалось питання про його права, інтереси чи обов`язки, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Правильність застосування цієї норми права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення без належного повідомлення ОСОБА_1 .

З тексту оскаржуваного судового рішення та даних Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що заявник був повідомлений про судовий розгляд його апеляційної скарги, під час слухання справи реалізовував свої процесуальні права шляхом подачі заяв, клопотань (про зупинення провадження у справі, застосування позовної давності, тощо), які судом розглядались по суті, безперешкодно реалізував своє право на касаційне оскарження. За таких обставин, не є порушеним його право на доступ до правосуддя, гарантований пунктом 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року про закриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 в особі піклувальника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара