Справа №443/38/22
Провадження №2/443/331/22
РІШЕННЯ

іменем України

05 квітня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Чорненького Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Лапшин в особі Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із матір`ю - ОСОБА_2 в м.Ходорів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області площею 1,91 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №9467 від 31.05.1997 р., виданого на підставі рішення ІII сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 05.11.1994 року та рішення VІІІ сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 17.05.1996 року №1.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, серед іншого майна входило право на земельну частку (пай) на території Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області площею 1,91 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №9467 від 31.05.1997 р., виданого на підставі рішення ІII сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 05.11.1994 року та рішення VІІІ сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 17.05.1996 року №1. Зазначає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , вона як спадкоємець першої черги за законом вважала, що відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Оскільки у зв`язку із хворобою ОСОБА_2 та неможливістю самостійно себе обслуговувати вони спільно проживали із нею без реєстрації у АДРЕСА_1 з 2003 року і до дня її смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ходорівської міської ради №223 від 07.12.2021 року та копією будинкової книги для прописки громадян.

18.03.2021 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Жидачівського нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, мотивуючи пропуском піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 16.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 15 березня 2022 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо так, то надати належним чином завірені копії спадкової справи.

24.02.2022 року завідувачем Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В. листом №45/02-14 від 21.12.2021 року повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в Жидачівській державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилася.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів викладених у такій. Просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка б була підставою щодо заперечення позовних вимог, а також просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 23.10.2012 року (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого майна входило право на земельну частку (пай) на території Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області площею 1,91 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №9467 від 31.05.1997 р., виданого на підставі рішення ІII сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 05.11.1994 року та рішення VІІІ сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 17.05.1996 року №1 (а.с.31-32).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №790 від 07.12.2021 року, ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 і була останнім членом двору. ОСОБА_2 по місцю реєстрації не проживала (проживала в м.Ходорів в дочки) (а.с.25).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №223 від 07.12.2021 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ходорові, до дня смерті проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_1 , яка також проживала за даною адресою без реєстрації (а.с.24).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63989023 від 18.03.2021 року, сформованою завідувачем Жидачівською ДНК Матусеком В.В., відповідно до якої заповіт від імені ОСОБА_1 не посвідчувався (с.29).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом також встановлено, що інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , окрім її дочки - ОСОБА_1 не було.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки ОСОБА_1 постійно проживала разом із матір`ю - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї, то вона вважається такою, що спадщину прийняла, однак юридично не оформила, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63989036 від 18.03.2021 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30).

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №2 від 03.12.2021 року, 03.11.1990 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14-16).

Відповідно до вищевказаного витягу до актового запису про реєстрацію шлюбу було внесено зміни, а саме:

14..07.2000 року внесено зміни до відомостей актового запису про наречену, а саме прізвище до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » та відомості прізвище після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 »;

21.11.2006 року внесено зміни до відомостей актового запису про наречену, а саме прізвище до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » та відомості прізвище після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », власне ім`я « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 »;

27.09.2008 року внесено зміни до відомостей актового запису про наречену, а саме прізвище до державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 » та відомості прізвище після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 », власне ім`я « ОСОБА_1 » змінено на « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила ім`я, про що 18.10.2017 року складено відповідний актовий запис №27 та прізвище, власне ім`я, по батькові після держаної реєстрації зміни імені: « ОСОБА_1 » (а.с.22).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. №112/02-31 від 18.03.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її мами - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви, а також відсутній правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Млиниської сільської ради, Жидачівського району Львівської області (а.с.34).

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в судовому засіданні, кожен окремо, дали покази про те, що ОСОБА_1 постійно проживала із своєю матір`ю ОСОБА_2 у м.Ходорів, Жидачівського району Львівської області, доглядала її до дня смерті.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими в судовому засіданні доказами, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживаларазом із матір`ю - ОСОБА_2 в м.Ходорів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) розміром 1,91 в умовних кадастрових гектарах на території Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало останній на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №9467, виданого на підставі рішення ІII сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 05.11.1994 року та рішення VІІІ сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 17.05.1996 року №1, є довідка №31-13-0.22-59/104-21 від 08.04.2021 видана Відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с. 32) та копія даного сертифікату (а.с.31).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини не звернулася, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_2 в м.Ходорів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області площею 1,91 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №9467 від 31.05.1997 р., виданого на підставі рішення ІII сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 05.11.1994 року та рішення VІІІ сесії другого скликання Млиниської сільської ради від 17.05.1996 року №1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка