Справа № 462/9142/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

в с т а н о в и в :

Керівник Тернопільської окружної прокуратури звернулася до суду із позовом в інтересах Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради /надалі КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР/, в якому просить стягнути з відповідача на користь обласного бюджету витрати, понесені закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, у сумі 18963,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач 12.03.2021 року о 11.00 год. по вул. Львівській у м. Тернополі в напрямку до м. Тернопіль, керуючи технічно справним автомобілем «BMW 520D» р.н. НОМЕР_1 , не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Внаслідок цього на відрізку проїзної частини вул. Львівська неподалік ресторану «Geneva», яка має по одній смузі руху для руху в кожному напрямку, розділені однією суцільною лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, в порушення вимог п. 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість, «дорожні умови», «дорожня обстановка»), п. 12.1 ПДР України не обрав безпечної швидкості відповідно до дорожніх умов та дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на зустрічний бік дороги, по якій в цей час на зустріч йому зі швидкістю 50 км/год. рухався технічно - справний автомобіль «Mercedes - Benz 316CDI» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 із трьома пасажирами в салоні автомобіля. Своїми діями, ОСОБА_1 створив аварійну обстановку для водія автомобіля «Mercedes - Benz 316 CDI», р.н. НОМЕР_2 , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення в даній дорожній обстановці, та спричинив зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній відносно свого руху смузі, чим також порушив вимоги п. 11.3 ПДР України. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mercedes - Benz 316 CDI» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми поперекового відділу хребта у вигляді закритого взривного компресійного уламкового перелому тіла 4-го хребця та його правої дужки, що призвело до абсолютного (повного) звуження (стенозу) хребтового каналу, без порушення функції спинного мозку, яка у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2021 року у справі № 607/9058/21 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження по даному факту закрито, що є нереабілітуючою обставиною. З листа комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради /правонаступником якої є КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР/ від 10.06.2021 року № 01-3/1111 вбачається, що ОСОБА_3 у період з 12.03.2021 року по 19.03.2021 року (7 ліжко-днів) перебував на стаціонарному лікуванні у даному закладі в нейрохірургічному відділенні. Вартість витрат на його перебування становить 18963,00 грн. (з яких 7 л/д х 2132 = 14924.00 грн. та 4039,00 грн. витрати на медикаменти та вироби медичного призначення). Засновником та органом управління вказаного некомерційного підприємства є Тернопільська обласна рада, а джерелом фінансування є кошти обласного бюджету, однак вказаний орган місцевого самоврядування, як і КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР до суду із позовом для захисту майнових інтересів жителів області не звернулися, тому їх бездіяльність відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення до суду із таким позовом прокурора. Із врахуванням наведеного просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 10.01.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог ч. 1 ч. 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 2, 3 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості лiжко-днiв, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін i обґрунтованість перебування потерпілого вiд злочину на стаціонарному лiкуваннi визначається на підставі даних лікувального закладу, де вiн перебував на лiкуваннi. До справи має бути приєднана довiдка - розрахунок бухгалтерії цього закладу iз записом про вартість одного лiжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі i зараховуються до відповідного державного бюджету залежно вiд джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якiй належить останній. Згідно із п. 6 вказаної постанови відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 12.03.2021 року о 11.00 год. по вул. Львівській у м. Тернополі в напрямку м. Тернопіль, керуючи технічно справним автомобілем «BMW 520D» р.н. НОМЕР_1 , не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, внаслідок чого на відрізку проїзної частини вул. Львівська неподалік ресторану «Geneva», яка має по одній смузі руху для руху в кожному напрямку, розділені однією суцільною лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, в порушення вимог п. 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість, «дорожні умови», «дорожня обстановка»), п. 12.1 ПДР України не обрав безпечної швидкості відповідно до дорожніх умов та дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на зустрічний бік дороги, по якій в цей час на зустріч йому зі швидкістю 50 км/год. рухався технічно - справний автомобіль «Mercedes - Benz 316CDI» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 із трьома пасажирами в салоні автомобіля. Своїми діями, ОСОБА_1 створив аварійну обстановку для водія автомобіля «Mercedes - Benz 316 CDI», р.н. НОМЕР_2 , позбавивши його технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення в даній дорожній обстановці, та спричинив зіткнення вказаних транспортних засобів на зустрічній відносно свого руху смузі, чим також порушив вимоги п. 11.3 ПДР України. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Mercedes - Benz 316 CDI» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми поперекового відділу хребта у вигляді закритого взривного компресійного уламкового перелому тіла 4-го хребця та його правої дужки, що призвело до абсолютного (повного) звуження (стенозу) хребтового каналу, без порушення функції спинного мозку, яка у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Своїми діями ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Оскільки ОСОБА_1 вперше притягувався до кримінальної відповідальності, примирився із потерпілим, його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження по даному факту закрито, що є нереабілітуючою обставиною. Цивільний позов прокурора Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради залишено без задоволення /а.с.14-15/.

З листа комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 10.06.2021 року № 01-3/1111 вбачається, що ОСОБА_3 у період з 12.03.2021 року по 19.03.2021 року (7 ліжко-днів) перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР. Вартість витрат на його перебування становить 18963,00 грн. (з яких 7 л/д х 2132 = 14924.00 грн. та 4039,00 грн. витрати на медикаменти та вироби медичного призначення) /а.с. 26/.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із статуту комунального некомерційного підприємства «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради /а.с. 18-33/, а саме із п. 1.3. вбачається, що підприємство створене на базі майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області. Згідно із п. 1.4 власником, засновником та органом управління підприємством є Тернопільська обласна рада /засновник/, підприємство є підпорядкованим, підзвітним, підконтрольним засновнику, а з п. 5.3. вбачається, що джерелами формування майна та коштів підприємства є кошти обласного бюджету.

З листів КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР від 02.07.2021 року за № 01-311259 /а.с. 28/ та Тернопільської обласної ради від 06.07.2021 за № 07-1115 /а.с. 30/ вбачається, що з часу набрання законної сили ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.06.2021 року ні КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, а ні орган управління, яким є Тернопільська обласна рада, самостійно не вжили заходів цивільно-правового характеру з метою відшкодування витрат на лікування особи, яка є потерпілою від злочину.

Водночас, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.12.2021 року вбачається, що 12.11.2021 року комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради переіменоване у комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради /а.с. 54-62/.

З наведеного вбачається, що фінансування вказаного закладу охорони здоров`я здійснюється, у тому числі, за рахунок коштів обласного бюджету, а невжиття органом місцевого самоврядування заходів для відшкодування витрат на лікування особи, яка є потерпілою від злочину, свідчить про неналежне здійснення ним відповідних повноважень на захист майнових прав територіальної громади Тернопільської області, томуз метою захисту інтересів такої з вказаним позовом до суду звернулася прокурор, а саме керівник Тернопільської окружної прокуратури - Борщевська Г.Є.

Таким чином, оскільки станом на час подання позову витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину становлять 18963,00 грн. та не відшкодовані відповідачем, тому відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України позов підлягає до задоволення у повному обсязі та такі витрати підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові 24 лютого 2016 року у справі № 6-1343цс15 та в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-29040ск15 від 16.03.2016 та №6-17168св15 від 11.11.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням наведеного з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн. у зв`язку з тим, що позивач згідно із чинним законодавством звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід обласного бюджету (ГУК у Тернопільській області, , банк отримувача: казначейство України (ЕАП), МФО 838012, рахунок № UA0019001, код бюджетної класифікації 21080500 „Інші надходження"), витрати, понесені комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 , в сумі 18963 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники процесу:

Позивач: керівник Тернопільської окружної прокуратури Борщевська Г., службова адреса: 46025, м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 7.

В інтересах: Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради, , адреса місцезнаходження: 46002, м. Тернопіль, вул. Клінічна, 1.

Тернопільська обласна рада, , адреса місцезнаходження: 46000, м. Тернопіль, вул. Грушевського 8,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Іванюк І.Д.