Справа № 404/6464/21
Номер провадження 2/404/1707/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 50 % понесених в червні-липні 2021 року додаткових витрат на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1079,50 грн., які складаються із курсів англійської мови та придбання ліків.

02.09.2021 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % понесених в червні-липні 2021 року додаткових витрат на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 18639,50 грн., які складаються із курсів англійської мови та придбання ліків.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.09.2021 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

31.01.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

На електронну адресу суду 21.01.2022 року та 08.04.2022 року позивачем направлено пояснення по справі.

16.02.2022 рокупредставником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Вишня Г.В. та 13.04.2022 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду клопотання про застосування відносно ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 2 232,90 грн.

Клопотання мотивують тим, що позивачем до позовної заяви надано підроблені докази щодо днів відвідування сином, донькою ГО «МЦ Жираф Клаб» та оплату за заняття, подані квитанції не відповідають призначенням лікаря. Крім того, вважають, що ОСОБА_1 здійснює тиск на захисника відповідача, намагається через фіктивні, надумані обставини скарги тиснути у сфері її професійної діяльності. Вказують, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Поведінка ОСОБА_1 фактично не зводиться до захисту своїх прав, а зводиться до зловживання правом на захист та таким чином порушує права відповідача, як учасника судового процесу.

В судовому засіданні 22.02.2022 року позивач вимоги підтримала, в подальшому після оголошеної перерви на електронну адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності, клопотання щодо зловживання процесуальними правами просила повернути разом з додатками.

Відповідач, його представник в судовому засіданні підтримали клопотання та просили задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ст.143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною 1 статті 144 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» (п.п.22, 23 Рішення від 28 березня 2006 року, заява №23436/03) право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Крім того, відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право в тому числі надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Під час розгляду клопотання судом не встановлено обставин, які б вказували на свідоме ігнорування позивачем ЦПК України в частині подання письмових доказів по справі, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття до позивача заходів примусу.

Слід також зазначити, що у відповідності-вимог ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 43, 44, 143, 144, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача адвоката Вишня Г.В. від 16.02.2022 року про застосування відносно ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 2 232,90 грн. та клопотання відповідача ОСОБА_2 від 13.04.2022 року про застосування відносно ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 2 232,90 грн. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20.04.2022 року.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В.Мохонько