Справа № 188/388/21
Провадження № 2/188/42/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача: представник Васильченко О.М., дов. № 1 від

21.01.2022р.

від відповідача: представник Верешко С.В., дов. № 41

від 09.07.2021р.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру України в Дніпропетровській області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду відповідно до якого просить визанати за ним, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства імені Чкалова та належала його матері ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0128458, виданий 09.06.1997 року на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації від 26.05.1997 року № 156/2-р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , якій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) належала земельна частка (пай) розміром 3,41 га. Після смерті матері спадкова справа не заводилась. В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , який за життя заповіту не складав.

Спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_3 є він та його сестра ОСОБА_4 , яка подала 03.11.2011 року нотаріусу заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь позивача.

Так, на момент відкриття спадщини ОСОБА_2 зокрема належала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0128458, виданого 09.06.1997 року земельна частка (пай) розміром 3,41 га.

Позивач своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але 14.12.2020 року нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи її відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спірну земельну частку (пай), який був втрачений ще за життя спадкодавця.

Його право власності не визнається представниками органів місцевого самоврядування, а, оскільки, він, шляхом звернення до нотаріуса та отримання постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом використав можливі заходи досудового врегулювання спору, тому змушений звернутися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, отже його право не підтверджено відповідними належними доказами на спірну ділянку.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, від третьої особи не надійшло до суду жодних заяв та клопотань.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників позивача і відповідача, свідка ОСОБА_5 , вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 55 років (а.с. 14).

Згідно довідки Миколаївської сільської ради № 46 від 12.01.2021р. ОСОБА_2 заповіт не посвідчувала (а.с. 15).

Відповідно до довідки від 25.11.2020р. ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , разом з нею були зареєстровані та проживали чоловік ОСОБА_3 , 1937р.н. та син ОСОБА_1 , 1975р.н.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 11.05.2011 року серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

Згідно довідки Миколаївської сільської ради № 45 від 18.01.2021р. ОСОБА_3 також заповіт не посвідчував (а.с. 21).

Відповідно до довідки від 25.11.2020р. ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , разом з ним був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , 1975р.н. (а.с. 20).

Сестра позивача ОСОБА_4 після смерті батька відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується заявою від 03.11.2011 року (а.с. 23).

На ім`я ОСОБА_2 09.06.1997 року було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чкалова розміром 3,41 га (а.с.12).

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 13.04.2021р. на ім`я ОСОБА_2 було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0128458 від 09.06.1997 року на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації від 26.05.1997 року № 156/2-р, який зареєстровано 09.06.1997р. у книзі реєстрації сертифікатов на право на земельну частку (пай) за № 0458 (а.с. 36).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2020 року виданою державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.18)

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1217 ЦК України зазначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України містить вичерпний перелік осіб, що входять до першої черги спадкоємців за законом: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, будь-які інші спадкоємці, окрім позивача відсутні, отже позивач є єдиним спадкоємцем всього майна, що належало на день смерті його батьку ОСОБА_3 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач в установленому законом порядку не відмовився від прийняття спадщини, отже є спадкоємцем на законних підставах.

Факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах в певний період з КСП «ім. Чкалова», прийняття в його члени та правомірне набуття права на земельну частку його земель підтверджено в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_5 та дослідженими письмовими доказами.

З огляду на викладене є правомірними та підлягає задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) право власності на спадкове майно земельну частку (пай) розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства імені Чкалова на належала матері позивача ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельні частку (пай) серії ДП № 0128458, виданий 09.06.1997 року на підставі рішення Петропавлівської райдержадміністрації від 26.05.1997 року № 156/2-р.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра