Справа № 2-720/11 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2950/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Копняк С.М., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Мікули В.Є. від 24 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. щодо відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівни від 19.08.2019 р. про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 59839275).

Дану ухвалу оскаржила приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В.

В апеляційній скарзі просить ухвалу прийняти постанову, якою ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 повністю.

Вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню, оскільки при прийнятті ухвали судом не враховано доводів приватного виконавця, зазначених у відзиві на скаргу та не в повній мірі вивчено матеріали виконавчого провадження, доданих до відзиву та, на підставі яких відкрито виконавче провадження. Зазначає, що 16.08.2019 року до неї приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В., звернувся стягувач - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі представника за довіреністю із заявою вих. №114/5 -161813 від 16.08.2019 року про примусове виконання виконавчого листа № 2-720/11, виданого 13.07.2012 року Жовківським районним судом Львівської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно з Договором іпотеки від 09 листопада 2006 року №0123/1227/325570 посвідчений Головач О.Р. приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 887, що належить ОСОБА_1 , а саме: земельну ділянку площею 0.2500 га, кадастровий номер :01:002:004, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2371 га, кадастровий номер :01:002:005, цільове призначення якої ведення особистого підсобного господарства, що розташована в селі Замочок Жовківського району Львівської області, з мстою задоволення вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 26 120,45 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 02.02.2011р. згідно офіційного курсу НБУ становить 207 435,55 грн. згідно з кредитним договором № 014/1227/82/46160 від 09.11.2006 року, що укладений з ОСОБА_2 , визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки через проведення прилюдних торгів. Також в заяві повідомлено, що залишок заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом, який на день пред`явлення складав 150118,05 грн. (стягнуто борг в сумі 57 317,50 грн. за рахунок реалізації земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:004, що розташована в АДРЕСА_1 ). До заяви про відкриття виконавчого провадження були додані Оригінал виконавчого листа № 2-720/11 виданого 13.07.2012 року Жовківським районним судом Львівської області, копія довіреності на представника стягувача AT «Райффайзен Банк Аваль», що відповідає вимогам ст. 16, 26 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 14.08.2019 року (для визначення переривання строків на пред`явлення). Зазначає, що 19.08.2019 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 59839275, на підставі ст.ст. 4, 5, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», на залишок боргу в сумі 150118,05 грн. Вказує, що на виконанні у приватного виконавця Ільчишин Л.В. вже перебувало виконавче провадження ВП № 58460252 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-720/11, виданого 13.07.2012 року Жовківським районним судом Львівської області, яке було повернуто постановою ВП № 58460252 від 14.08.2019 року на підставі п. З ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою нереалізоване майно, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" з зазначеною датою повторного пред`явлення на виконання до 14.08.2022 року. Відповідно до відмітки на виконавчому документі встановлено, що він неодноразово перебував на виконанні в органах ДВС, остання відмітка про повернення виконавчого документа датована 14.08.2019 року. Отже, після пред`явлення 21.02.2019 року вищевказаного виконавчого листа до виконання та його повернення стягувачу 14.08.2019 року, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався та був встановлений до 14.08.2022 року. Таким чином, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №59839275 з виконання виконавчого листа від 13.07.2012 №2- 720/11, були вчинені відповідно до чинного законодавства, в межах повноважень приватного виконавця.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що від заявниці до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу із висловленням позиції сторони по суті розгляду, а від приватної виконавиці до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів скарги на діяльність приватного виконавця, заперечення на скаргу, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.2 ст.247 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.26, п. 1 ч.1 ст.3, ст.ст. 12, 185, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» та задовольняючи скаргу, виходив з того, що 20.02.2012 року Жовківським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-720/11. Рішення суду набрало законної сили 13.06.2012р. Виконавчий лист видано 13.07.2012р. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 13.06.2013р. А відтак, строк для пред`явлення виконавчого листа № 2-720/11 до виконання закінчився.

Колегія суддів вважає, що такі висновки не відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

1.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на діяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, заінтересована особа (стягувач) АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій просила:

?визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов Володимирівни від 19.08.2019 р. про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 59839275).

Скаргу мотивувала тим, що вона 10.04.2021 року подала запит до приватного виконавця, а саме просила надати їй копії матеріалів, на підставі яких було відкрито виконавче провадження № 59839275. З отриманих документів, на думку скаржника, вбачається, що виконавче провадження відкрито з порушенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також за заявою неуповноваженої особи. Крім цього, зазначила, що постанову про відкриття провадження вона не отримувала.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що - «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2012 року Жовківським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-720/11 з виконання рішення Жовківського районного суду у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Дійсно, з виконавчого листа вбачається, що рішення суду набрало законної сили 13.06.2012р. Виконавчий лист видано 13.07.2012р. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 13.06.2013р.

Однак, з матеріалів справи, також, вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Ільчишин Л.В. вже перебувало виконавче провадження ВП № 58460252 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-720/11, виданого 13.07.2012 року Жовківським районним судом Львівської області, яке було повернуто постановою ВП № 58460252 від 14.08.2019 року на підставі п. З ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою нереалізоване майно, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" з зазначеною датою повторного пред`явлення на виконання до 14.08.2022 року.

Відповідно до редакції ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на час ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили: « Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Однак, 5.10.2016 року набрав чинності новий Закону України «Про виконавче провадження» із змісту ряду статтей якого вбачається таке.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено наоргани та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Крім цього, згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Із змісту вказаних норм вбачається, що, у випадку якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, згідно норм закону у попередній редакції, у зв`язку із прийняттям та набранням чинності новим законом, - такий строк продовжується до трьох років. Норми ж нового Закону на правовідносини, що виникли до його прийняття та регулювались старим законом і не продовжували існувати на час набрання ним чинності - не розповсюджуються.

Враховуючи вказані норми закону, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа продовжився до трьох років та згодом неодноразово переривався та розпочинався знову у зв`язку із перебуванням на виконанні та частковим виконанням рішення суду, про що йшлося та не оспорювалось.

Так, відповідно до відмітки на виконавчому документі встановлено, що він неодноразово перебував на виконанні в органах ДВС, остання відмітка про повернення виконавчого документа датована 14.08.2019 року.

Отже, після пред`явлення 21.02.2019 року вищевказаного виконавчого листа до виконання та його повернення стягувачу 14.08.2019 року, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався та був встановлений до 14.08.2022 року.

Відповідно, приватна виконавиця підставно відкрила виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред`явлення якого до виконання не закінчився.

Що стосується доводів про подання заяви про виконання рішення не уповноваженою особою, то такі теж не слід вважати обґрунтованими, оскільки така заява була подана представником ПАТ «РАйффайзен Банк Аваль» Качором Н.Б., який уповноважена довіреністю від 25.06.20215 року (а.с. 20-21), зокрема і на вчинення такої дії як подання заяви про відкриття виконавчого провадження.

Не отримання ж боржницею постанови про відкриття виконавчого провадження спростовано рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 26) та сам факт неотримання такої постанови, навіть у випадку коли б таке мало місце, на її законність та обґрунтованість не впливає.

Відповідно підстав для задоволення скарги у суду першої інстанції не було.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати обґрунтованими та таку слід задовольнити, оскаржуване ж судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Вказаним слід задовольнити апеляційну скаргу, визнавши її доводи обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни - задовольнити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 24 червня 2021 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. щодо відкриття виконавчого провадження - відмовити

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: С.М. Копняк

М.М. Шандра