П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 754/15614/21

Номер провадження № 22-ц/824/1264/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Грегуль О. В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17 серпня 2018 року, яка станом на 29 вересня 2021 року становить 114 413 грн. 74 коп. та судових витрат у сумі 2 270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 17 серпня 2018 року.

При підписанні Анкет-заяви відповідач підтвердив, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 29 вересня 2021 року складає 114 413 грн. 74 коп., яка складається з: 102 045 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом (84 598 грн. 19 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 17 447 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 6 123 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 245 грн. 31 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року (а.с. 104-106) позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківського послуг № б/н від 17 серпня 2018 року у сумі 102 045 грн. 43 коп. та 2 270 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, 23 листопада 2021 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права у вказаній частині, просило скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від17 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити; судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що із наявної в матеріалах справи копії Анкети-заяви, яка містить персональні дані відповідача та іншу інформацію для отримання картки, вбачається, що позичальник висловив свою згоду на укладення договору та на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, які розміщені на офіційному сайті банку та які разом з Пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язався ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банку.

Так, позичальнику було відкрито картковий рахунок, видано преміальну картку World Black Edition, та 31 липня 2019 року встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн. Крім того, 31 липня 2019 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, зокрема й щодо процентної ставки за користування кредитом.

Таким чином, на думку скаржника, при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору.

Скаржник вважає, що встановивши факт надання банком відповідачу кредиту, який останній не повернув, суд першої інстанції не мав підстав для відмови у стягненні відсотків по кредиту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується, то виходячи з приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції, у зазначеній частині, не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаній відповідачем Анкеті-заяві не містяться процентна ставка за користуванням кредиту, а відтак, підстави вважати, що між сторонами було погоджено процентну ставку, відсутні.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписав три Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 18, 19).

З виписки по рахунку за договором № б/н за період 13 квітня 2018 року по 01 жовтня 2021 рік вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами банку, проте отримані кошти у повній мірі не повернув (а.с. 09-15).

Згідно наданого банком розрахунком, у ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 17 серпня 2018 року наявна заборгованість, яка станом на 28 вересня 2021 року становить 114 413 грн. 74 коп., яка складається з: 102 045 грн. 43 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, 84 598 грн. 19 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 17 447 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 123 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 245 грн. 31 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 06-08).

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредитування підписаний ОСОБА_1 31 липня 2019 року, у якому містяться інформація, зокрема, щодо умов кредитування з використанням кредитних карток: «Універсальна»; «Універсальна GOLD»; «Platinum»; «МС World Black Edition»; «Visa Signature»; «МС World Elite»; «Visa Infinite», які містять різні умови кредитування (а.с. 20-21)..

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав три Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Зазначені Анкети-заяви містить анкетні дані відповідача, його контактну інформацію та волевиявлення останнього на отримання банківських послуг.

Наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 лише 31 липня 2019 року, в той час, як сам договір укладено 17 серпня 2018 року. Таким чином, відсутні підстави вважати, що паспорт споживчого кредитування підписаний відповідачем 31 липня 2019 року є частиною договору № б/н укладеного між банком та відповідачем 17 серпня 2018 року.

Крім того, вищевказаний паспорт споживчого кредитування, містить інформацію про умови кредитування за типом кредитних карток: «Універсальна» та «Універсальна GOLD», «Platinum», «МС World Black Edition», «Visa Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» які містять різні умови кредитування, зокрема, й розмір процентної ставки за користування кредитом, проте, з його змісту не можливо встановити тип картки отриманої позивачем, а отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Наявний в матеріалах справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 27-70) не містить підпису позичальника, а відтак, не може розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи Анкету-заяву відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», які були долучені позивачем до матеріалів справи.

Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості за № б/н від 17 серпня 2018 року, не є документом, який підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за процентами за користування кредитом, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення банку.

Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, підтверджує те, що відповідач користувався кредитними коштами та отримані кошти не повернув, проте вона не є підтвердження того, що між сторонами погоджено відсоткову ставку, за якої, згідно даної виписки, нараховувалися відсотки.

Із наявних в матеріалах справи довідок Приватбанку (а.с. 16-17) вбачається, що відповідачу видавалися кредитні картки зі встановленим кредитним лімітом, проте тип зазначених карток (від чого залежить відсоткова ставка), із вказаних довідок встановити не можливо.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на паспорт споживчого кредитування, як на підставу погодження між сторонами умов кредитування, оскільки вказаний паспорт підписано відповідачем 31 липня 2019 року в той час, як сам договір укладено 17 серпня 2018 року. Таким чином, підстави вважати, що зазначений паспорт є частиною договору укладеного між банком та відповідачем 17 серпня 2018 року, відсутні. Крім того, зазначений паспорт споживчого кредитування містить інформацію про умови кредитування за типом кредитних карток: «Універсальна» та «Універсальна GOLD», «Platinum», «МС World Black Edition», «Visa Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite» які містять різні умови кредитування, проте, з його змісту не вбачається, яку саме картку було отримано відповідачем, а відтак, і розмір процентної ставки, яка залежить від типу кредитної картки, встановити не можливо.

Посилання скаржника на те, що позичальнику було відкрито картковий рахунок за яким видано преміальну картку World Black Edition, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура