Номер провадження: 22-ц/813/3913/22
Номер справи місцевого суду: 509/6685/20
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної коди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Кочко В.К. 31 травня 2021 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 70 269,32 грн., судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, та на проведення експертизи загальною вартістю 24 944,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 841,00 грн.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якого був пошкоджений належний позивачеві автомобіль «Hyndai Santa Fe», д/н НОМЕР_1 . Згідно з висновком про визначення вартості матеріального збитку, сума збитків становить 170 269,32 грн. Страховик відповідача, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», виплатив позивачу страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності - 100 000,00 грн., а тому позивач звернувся до суду з метою отримання невідшкодованої шкоди з відповідача.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 70269 (сімдесят тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн. 32 коп., витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи у розмірі 24 944 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн., судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 841 (вісімсот сорок одної) грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий позивачем Висновок експерта №127-20 від 31 січня 2020 року не містить відомостей про те, що він готувався для подачі в суд, а також про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Овідіопольського районного суду по справі №509/4258/20 від 08 вересня 2020 року, яка набрала законної сили, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави.

Зазначеною постановою встановлено, що 11 липня 2020 року о 13.10 год., відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ2104», д/н НОМЕР_2 , в Одеській області, Овідіопольському районі, смт Авангард, вул.. Базова, 3, виїжджаючи на нерегульоване перехрестя рівнозначних доріг, не надав дорогу автомобілю марки «Hyndai Santa Fe», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближався праворуч, в наслідок чого скоїв зіткнення, чим порушив вимоги п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля «Hyndai Santa Fe», д/н НОМЕР_1 є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з висновком автотоварознавчого експертного дослідження № 127-20 від 31 серпня 2020 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyndai Santa Fe», д/н НОМЕР_1 , складеного судовим експертом Крутих Є.О., сума матеріального збитку, завданого позивачеві шляхом пошкодження автомобілю «Hyndai Santa Fe», д/н НОМЕР_1 при настанні ДТП 11 липня 2020 року складає 170 269, 32 грн.

Крім того, оскільки позивач вимушений був понести додаткові витрати у розмірі 3000 грн. на послуги експерта-автотоварознавця, який здійснив визначення розміру матеріального збитку, вони підлягають відшкодуванню відповідачем , неправомірними діями якого зумовлена необхідність здійснення цієї оцінки.

Станом на 11 липня 2020 року (дату скоєння ДТП) цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

У жовтні 2020 року страховик ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило страхову виплату позивачу у розмірі 100 000,00 грн. Після страхової виплати страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», невідшкодованою залишилась сума у розмірі 70 269,32 грн.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги доводи відповідача про недопустимість висновку автотоварознавчого експертного дослідження № 127-20 від 31 серпня 2020 року, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно ч.3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.4 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно до ч.5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

Аналізуючи норми цивільного процесуального законодавства в сукупності з нормами законодавства про судову експертизу, судом вірно встановлено, що ст. ст. 102, 106 ЦПК України регулюють питання проведення експертизи на замовлення учасника справи. А експерт зобов`язаний вказати про обізнаність про кримінальну відповідальність виключно в разі, якщо висновок підготовлено для подання до суду.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, експертом Крутих Є.О. складено не висновок судової експертизи, а висновок експертного дослідження, що не протирічить вимогам ЗУ «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08 жовтня 1998 року та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась з позовом до відповідача 29 грудня 2020 року. А висновок експертного дослідження було складено 31 серпня 2020 року, що унеможливлює вказання експертом про свою обізнаність про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, оскільки вказівка про обізнаність експерта про таку відповідальність можлива виключно в разі проведення експертизи на замовлення учасника справи.

Таким чином, ОСОБА_2 , звернувшись до експерта Крутих Є.О. для проведення експертного дослідження з визначення вартості заподіяного збитку, не набула статусу учасника справи, оскільки на той час нею не було заявлено позов до ОСОБА_1 . Зазначене, в свою чергу, не створювало обов`язок для судового експерта Крутих Є.О., при проведенні експертного дослідження та складання його висновку №127-20, вказання про обізнаність про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 шляхом пошкодження належного їй автомобіля, було виконано на підставі та згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року №1074/8395 та, разом з іншими доказами, актом огляду ТЗ з описом пошкоджень, фото пошкоджень, підтверджує розмір завданої шкоди. Отже, у відповідності до статті 79 ЦПК України, Висновок автотоварознавчого експертного дослідження№127-20 від 31 серпня 2020 року є належним та достовірним доказом у справі.

Доказів, які б підтверджували, що сума завданого збитку є завищеною, про що вказував відповідач в своїх поясненнях, останнім не надано, тому доводи в цій частині задоволенню не підлягали.

Відповідач не заявляв клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та не надав належних доказів, які б спростували висновки проведеного експертного дослідження.

На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст.141 ЦПК України).

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем понесені витрати пов`язані: 1) з проведенням експертного дослідження; 2) з залученням адвоката, який надавав професійну правничу допомогу; 3) зі сплатою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру.

Таким чином, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що наданий позивачем Висновок експерта №127-20 від 31 січня 2020 року не містить відомостей про те, що він готувався для подачі в суд, а також про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Колегія суддів зауважує, що апелянтом на підтвердження доводів про необґрунтованість висновку експерта №127-20 від 31 січня 2020 року належних доказів не наведено, а тому вказаний висновок, складений у відповідності до вимог ст.106 ЦПК України, обґрунтовано був визнаний судом належним та допустимим доказом.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе