Провадження № 22-ц/802/496/22 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Рішенням суду від 25 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

У відзиві на позовну заяву відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 178 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_3 було зазначено орієнтований розрахунок понесених судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу, орієнтований розрахунок яких складає 10000 грн.

28 січня 2022 року (згідно відмітки на конверті), після ухвалення рішення у справі, на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про долучення доказів понесених ним судових витрат на правничу допомогу адвоката з проханням ухвалити додаткове рішення з цього питання.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2022 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 000,00 грн. на відшкодування понесених судових витрат у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить його скасувати та в задоволені заяви відмовити.

На адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що її довірителька хоче приймати участь у судовому засіданні лише зі своїм представником.

В задоволені клопотання представника відповідача судом відмовлено, оскільки предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи відповідно до вимог ч. 6 ст. 279 ЦПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 13 квітня 2022 року тобто, дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Ухвалюючи додаткове рішення суду та стягуючи судові витрати на правничу допомогу з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 в розмірі 10000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що судом було відмовлено у задоволені позову до відповідача ОСОБА_3 , відповідач понесла витрати на правову допомогу, про що надала відповідні докази, які в свою чергу є співмірними з складністю справи.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача ( п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог ( ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду ( ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 671/1957/20 від 27 липня 2021 року, в якій досліджував питання підтвердження витрат на правничу допомогу.

Верховним Судом зазначено, що частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ні відповідач ОСОБА_3 , ні її представник під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не подавали доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Відповідачем та її представником жодним чином не обґрунтовано неможливості подання доказів про розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів, як це передбачено положеннями ст. 246 ЦПК України.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру оплата в розмірі 10000 грн відбулась 26 липня 2021 року та 16 серпня 2021 року, тобто задовго до ухвалення судом першої інстанції рішення суду ( 25 січня 2022 року). Заява (а.с. 86) містить лише вказівки про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, в заяві не зазначено поважних причин не подання таких доказові до закінчення розгляду судом справи по суті. З журналу судового засідання від 25 січня 2022 року, коли ухвалювалось рішення суду першої інстанції, вбачається що судові дебати у справі не відбулись, оскільки сторони по справі в судове засідання на зазначену дату не з`явились.

Апеляційний суд звертає увагу, що жодне судове засідання не проводилось, адже жодного разу сторони на судові засідання, які були призначені судом не з`являлись.

Велика Палата в своїй постанові від 19.02.2020 року № 755/9215/15-ц вказала, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що законні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрат на професійну правову допомогу були відсутні, оскільки докази розміру понесення судових витрат, або ж не можливості їх подання не були надані суду першої інстанції до закінчення судових дебатів.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування додаткового рішення суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2022 року скасувати.

Відмовити у стягненні витрат за надання професійної правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді