ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1895/22 Справа № 175/844/20 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Петешенкової М.Ю.,

суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі Парфенюк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року про закриття провадження

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року клопотання представника відповідача АТ «Альфа-Банк» про закриття провадження задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та АТ «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора, закрито. Роз`яснено позивачу його право на звернення з даними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначений спір має публічно-правовий характер, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на визнанні незаконним та скасуванні рішення державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даному спорі відсутні елементи влади та підпорядкування, не здійснювалося публічно-владних, управлінських функцій, та не надавалося адміністративних послуг. Фактично спір зводиться до питання неправомірності переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Правовідносини в даному випадку склалися між позивачем та банком щодо реалізації прав та обов`язків у зв`язку з укладенням кредитного та іпотечного договорів. Оскаржувана реєстраційна дія була вчинена державним реєстратором за заявою іншої особи, що також свідчить про те, що між позивачем та відповідачами не виникло публічно-правових відносин. Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та АТ «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. від 06 березня 2020 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :05:006:0017, загальною площею 0,1773 га, за адресою: АДРЕСА_1 , а також рішення від 03 березня 2020 року про реєстрацію права власності на житловий будинок за АТ «Альфа-банк» (), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Закриваючи провадження у справі, суд виходив із того, що зазначений спір має публічно-правовий характер, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на визнанні протиправним та скасуванні рішення державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Тобто, у цих вимогах спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно фактичні адміністративно-управлінські функції державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. Тому, спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає вказані висновки помилковими з огляду на наступне.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватно-правові відносини відрізняються від публічно-правових відносин наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 відступила від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 та 23 травня 2018 року у справах № 826/4460/17 та № 815/4618/16, від 05, 12, 13 червня 2018 року у справах № 804/20728/14, № 823/378/16, № 820/2675/17 та № 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Такий критерій визначення юрисдикції спору, як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку, не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 травня 2015 року у справі № 521/15205/20.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Сучкової Т.Ф. від 06 березня 2020 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку, а також рішення від 03 березня 2020 року про реєстрацію права власності на житловий будинок за АТ «Альфа-банк», які належали на праві власності позивачу.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 зазначала, що оскаржувані рішення державного реєстратора було винесено на підставі заяви іншої особи.

Таким чином, законність вимагати у інших осіб скасування права власності позивача може свідчити про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, а відтак, існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова