ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м.Суми

Справа №592/6997/21

Номер провадження 22-ц/816/500/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2021 року ухваленого суддею Катрич О.М. в м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 23 лютого 2013 року по 20 травня 2020 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період шлюбу, а саме 19 січня 2015 року ними було придбано автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано на відповідача ОСОБА_1 . Придбаний ними автомобіль є їх спільною сумісною власністю, оскільки придбаний ними під час шлюбу за спільні грошові кошти. На даний час колишнє подружжя проживає окремо , спірним автомобілем користується особисто відповідач у справі і спільне користування ним є неможливе, тому просила ухвалити рішення яким визнати автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділити його, залишивши його у власності відповідача у справі та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за належну їй Ѕ частку у спільному майні у сумі 121935 грн , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі , а саме: 1219 грн 35 коп. сплачений нею судовий збір та 7500 грн за надання правової допомоги , а також витрати пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

Визнано автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна між подружжям автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 залишено у власності ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 121 935 гривень за належну їй 1/2 частку у спільному майні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 219 грн. 40 коп. судового збору та 7 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаними судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність відповідних обставин, що мають значення для справ, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що довідка про вартість спірного автомобіля видана ТОВ «Консалт С» від 6 квітня 2021 року не є належним доказом у справі, оскільки не відображає реальну вартість майна і дана оцінка була проведена без огляду транспортного засобу.

Зазначає, що оскільки сторони не мали достатнього доходу для придбання автомобіля, то кошти на його придбання були узяті ним в борг і строк повернення боргу закінчився 30 березня 2020 року, але борг повернуто не було, тому кредитор у будь-який час може звернутись із позовом до суду про стягнення цього боргу.

В передбачений законом строк відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 23.02.2013 перебували у шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.05.2020 було розірвано (а.с. 9, 11).

Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

В період шлюбу, а саме 19.01.2015 на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_2 ТОВ «Автоцентр-С» сторонами було придбано автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору д.н. НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 12-13,16).

Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо, автомобіль перебуває в одноособовому володінні та користуванні відповідача, так як позивачка не має посвідчення водія і не заперечує, щоб колишній чоловік користувався цим автомобілем і вподальшому.

Довідкою ТОВ «Консалт-С» від 06.04.2021 орієнтовна середня ринкова вартість транспортного засобу SKODA RAPID, 2014 року випуску, станом на 04.06.2021 складає 243 870 грн. (а.с.14), а отже вартість Ѕ частки автомобіля відповідно складає 121 935 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано достатньо доказів про те, що спірний автомобіль є спільним майном подружжя і підлягає поділу в рівних частинах , а оскільки він є неподільним майном і позивач згодна на отримання грошової компенсації, тому на її користь підлягає стягненню з відповідача компенсація у сумі 121935 грн 00 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.

Частиною першою статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Стаття 372 Цивільного кодексу України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо доведеності позивачем підстав, передбачених ст.62 СК України для визнання спірного автомобіля об`єктом спільної сумісної подружжя та відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про недоведеність відповідачем факту придбання спірного автомобіля за особисті кошти та кошти отримані ним в борг у ОСОБА_4 , оскільки з наданих позивачем довідок про її доходи ( а.с.68-76) вбачається, що вона працювала і отримувала кошти, а на підтвердження отримання коштів у борг відповідачем не було надано оригіналу розписки , що ставить під сумнів сам факт укладення договору позики між відповідачем та свідком ОСОБА_4 .

Також колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що довідка про вартість спірного автомобіля видана ТОВ «Консалт С» від 6 квітня 2021 року не є належним доказом у справі , виходячи з наступного.

Як вбачається з вищезазначеної довідки вона видана за підписом директора Товариства з обмеженою відповідальність «Консалт С» , ОСОБА_5 , яка є і оцінювачем . З копії Свідоцтва про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності від 15 вересня 2014 року № 820 та Кваліфікаційного свідоцтва оцінювача вбачається, що ОСОБА_6 має право на здійснення оцінки колісних транспортних засобів ( а.с. 18) .

Таким чином, оцінювач ОСОБА_5 є суб`єктом оціночної діяльності і має право здійснювати практичну діяльність з оцінки майна відповідно до вимог передбачених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні « , а тому і мала право провести оцінку вартості спірного автомобіля.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при визначенні вартості спірного транспортного засобу, Ѕ частина якого підлягає стягненню на користь позивача, місцевий суд вірно виходив з його вартості визначеної оцінювачем ОСОБА_5 у розмірі 243870 грн ( а.с. 14).

В той же час, відповідач , не позбавлений був можливості, у випадку незгоди із вартістю спірного автомобіля визначеного оцінювачем, надати докази на її спростування та заявити клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко