ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2348/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Яценка Ю.О.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви до повноліття дитини та додаткові витрати у розмірі 5000,00 грн. щомісячно постійно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з весни 2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

У лютому 2018 року сторони перестали проживати разом, донька сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Відповідач не сплачує аліменти, не компенсує додаткових витрат та не вчиняє дій для забезпечення виконання покладеного обов`язку з піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Зазначила, що донька сторін хворіє та з січня 2017 року дитині була призначена інвалідність у зв`язку із діагнозом ювенільний ідіоматичний артрит. Витрати на лікування становлять 3830 грн. на місяць.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 01.10.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у сумі 5000,00 грн. щомісячно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони з весни 2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що сторонами не оспорюється. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, після припинення відносин сторін, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви до повноліття дитини, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, передбачені законом обставини, а також те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 8000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття.

При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини.

У судовому засіданні відповідач стверджував, що має на утриманні дружину та трьох дітей, проте належних та допустимих доказів до суду не надав.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь додаткових витрат в сумі 5000 грн. щомісячно до одужання дитини, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач зазначила, що донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на ювенільний ревматоїдний артрит та має статус дитини-інваліда.

Вказане підтверджується копіями консультативних висновків ЛКК №122/2018 від 07.09.2018 та ЛКК №2/17 від 11.01.2017, виданих КНП "Консультативно-діагностичний центр дитячий Дарницького району м.Києва".

Позивач зазначила, що витрати на лікування дитини щомісяця складають 3830,00 грн., у зв`язку з чим просила стягнути 5000,00 грн. щомісяця.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат в сумі 5000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає 2000,00 грн. щомісяця, оскільки обов`язок батьків утримувати малолітню дитину покладений рівною мірою на обох батьків.

При визначенні додаткових витрат суд зазначає, що на перше місце ставить "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Факт часткового визнання відповідачем позову не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання покращити умови проживання дитини та здійснити її лікування.

У справі "Хант проти України" від 07.12.2006 Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає справедливим стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в сумі 2000,00 грн. з урахуванням діагнозу, оскільки відповідач не повинен перекладати свої обов`язки на плечі позивача, а зобов`язаний забезпечити достатній рівень життя для своєї доньки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави з відповідача має бути стягнуто судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185, 187, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8 000,00 (вісім тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000,00 (дві тисячі) грн. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя В.Л. Котвицький