Справа № 6-53/11
Провадження № 6/496/27/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Буран В.М.

за участю: секретаря судового засідання Стрілець Ж.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України накладене ухвалою суду від 12 липня 2011 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межу України, накладене ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2011 року. Заява обґрунтована тим, що при прийнятті рішення щодо обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України Біляївський районний суд Одеської області виходив з того, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №6-2444 від 23.12.2009року виданий Новозаводським судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошової суму 279855,65 грн. Крім того, відносно ОСОБА_1 станом на цей час, відсутні будь які відкриті виконавчі провадження. Просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила задовільнити.

Представник ПАТ «Альфа Банк» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Приватний виконавець Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2011 року подання начальника ВДВС Біляївського РУЮ в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - задоволено.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Пунктом 5 ч. 1 цього ж Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, аналіз зазначених норм закону дає можливість дійти висновку про те, що обмеження особи у праві виїзду за межи України встановлюється для осіб за невиконання рішення суду або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно за своїм власним бажанням.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Відповідно до ч.5,6,7 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Так, заявницею не надано відомостей, що рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2011 року нею виконано і виконується взагалі.

Проаналізувавши зміст поданої заяви та докази на підтвердження заявленої вимоги, виходячи із того, що зобов`язання з дати ухвалення рішення суду не виконано, виконавчий документ перебуває на виконанні, виїзд за кордон унеможливить виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 судовим рішенням, суд вважає подану заяву невмотивованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 12 липня 2011 року по справі № 6-53/11.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Буран