ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7048/15-ц Номер провадження 22-ц/814/650/22Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н.Д. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

секретар: Таценко Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2021 року, постановлену суддею Вінтоняк Н.Д.

за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами

у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алвіга», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25 липня 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просив суд скасувати дане судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25.07.2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алвіга», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74244,76 доларів США, та пені в розмірі 38580,99 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 04 за ОСОБА_1 .

Встановлено спосіб реалізації вищевказаного нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Заявник зазначав, що 16.06.2021 року Верховним Судом ухвалено постанову у справі № 817/872/16, якою скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 року, які, в свою чергу, були підставою для ухвалення рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25.07.2019 року про звернення стягнення на спірне майно, що є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Окрім того, вказав, що при розгляді даної справи підлягають застосуванню правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року (справа № 922/2416/17) та постанові від 22 червня 2021 р. ( справа № 334/3161/17), у справах, які є тотожними з вказаною справою та мають бути прийняті до уваги судом.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник як на підставу перегляду рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25.07.2019 року, не є нововиявленими, а заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зводиться до незгоди заявника з ухваленим по суті справи рішенням, тому у задоволенні заяви про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив скасувати її, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Від АТ «УКРСИББАНК» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що заявником не доведено наявність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.07.2019 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25.07.2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алвіга», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74244,76 доларів США, та пені в розмірі 38580,99 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 04 за ОСОБА_1 .

Встановлено спосіб реалізації вищевказаного нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2020 року та постановою Верховного суду від 04 вересня 2020 року дане рішення місцевого суду залишено без змін.

Судовими рішеннями встановлено, що 20 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 113 670,00 доларів США, строком до 19 листопада 2017 року. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно із умовами кредитного договору відбувається з 01 до 10 числа кожного місяця. У подальшому до договору вносилися зміни щодо строків щомісячного погашення, схеми погашення кредиту та кінцевого терміну повернення кредиту.

10 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки погашення кредиту з 01 до 25 числа кожного місяця. 04 лютого 2009 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж у розмірі 1 203,55 доларів США. День сплати ануїтетного платежу - 04 числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 20 листопада 2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_7 за кредитним договором, 20 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу приміщення нотаріальної контори, посвідченого 07 листопада 2001 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. і зареєстрованого в БТІ в книзі ОН-1 за № 153, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 16504003.

Унаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов`язань та припинення здійснення щомісячних платежів з жовтня 2014 року, станом на 11 серпня 2015 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 74 244,76 доларів США. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 серпня 2015 року нарахована в розмірі 38 580,99 грн.

З метою врегулювання погашення заборгованості банком направлено 05 червня 2015 року відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вимоги про погашення заборгованості, які відповідачами не виконані.

21 листопада 2015 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В., продав ТОВ «Алвіга» приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було предметом іпотеки за договором від 20 листопада 2006 року.

Цього ж дня, 21 листопада 2015 року, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. зареєстрований договір іпотеки, укладений між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_6 , предметом якого є нежитлове приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 січня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., право власності на спірну нерухомість зареєстровано за ОСОБА_8

27 січня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А. М., право власності на спірну нерухомість зареєстровано за ОСОБА_5

11 вересня 2018 року право власності на спірне приміщення нотаріальної контори зареєстровано за ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В.

Приміщення нотаріальної контори придбано ОСОБА_1 з публічних торгів, проведених у виконавчому провадженні, відкритому приватним виконавцем Скрипником В. Л., на виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 11 липня 2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. на користь ОСОБА_6 .

У своєму рішенні Верховний суд зазначив, що, вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Отже, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Таким чином, встановивши наявність у ОСОБА_3 заборгованості перед позивачем за основним зобов`язанням, погашення якої забезпечене дійсною іпотекою, суди попередніх інстанцій правильно застосували положення статей 12, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», і дійшли правильного висновку про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на користь банку.

Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції, з яким погодилися суд апеляційної та касаційної інстанції, вважав порушення боржниками умов кредитного договору, порушення іпотекодавцем вимог Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору, крім того, суди визнали право банку на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя у відповідності до статей 12, 23, 33 Закону України «Про іпотеку».

Згідно частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року, справа № 212/4585/17, провадження № 61-19463св20).

Однією із умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відтак, істотно значимими (суттєвими обставинами) є такі обставини, обізнаність суду відносно яких при розгляді справи, забезпечила би прийняття цим судом іншого рішення.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4 - 7.5).

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З аналізу норм чинного законодавства під нововиявленими обставинами розуміються обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення, на час розгляду справи.

Рішенням ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 Совтрансавто-Холдинг проти України, а також рішенням ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі Христов проти України одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії , пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOVv. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Звертаючись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що постановою Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 817/872/16, скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 року, які були підставою для прийняття рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 25.07.2019 року. Вказав, що дана обставина є істотною для справи, оскільки не була встановлена судом та не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 року, визнано незаконним та скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , встановленої на підставі договору іпотеки від 20.11.2006 року, Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_2 , номер запису про іпотеку 11801282, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: назва реєстру Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер 4084591. 20.11.2006 17:34:37, реєстратор Кременчуцький міський нотаріальний округ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Банком, як іпотекодержателем, не подавалась нотаріусу заява про внесення до Реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іпотеки, а також інші визначені Законом та Порядком документи, необхідні та достатні для прийняття державним реєстратором рішення про припинення іпотеки.

Крім того, судами встановлено, що мав місце факт несанкціонованого втручання сторонніх осіб до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а приватним нотаріусом Кучиком С.Л. не вчинялись нотаріальні дії щодо припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 11801282) приміщення вказаної нотаріальної контори.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що запис про реєстрацію припинення іпотеки на нежитлове приміщення нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконним та підлягає скасуванню.

Таким чином, предметом позову у даній справі є питання законності запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної кантори за адресою: АДРЕСА_1 , встановленої на підставі договору іпотеки від 20.11.2006 року, що не впливає на дійсність договору іпотеки укладеного між банком та ОСОБА_2 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 16 червня 2021 року по справі № 817/872/16 скасував постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 року, а провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кучика Сергія Леонідовича про скасування рішення та запису закрив, оскільки юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Отже, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 року були скасовані не з причини їх не законності, а у зв`язку з порушення правил юрисдикції.

Окрім того, після закриття провадження Верховним Судом, розгляд даного спору здійснюється Крюківським районним судом м. Кременчук.

Таким чином, постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 року не була беззаперечною підставою для ухвалення судового рішення, яке заявник просить переглянути, тому її скасування не є підставою для перегляду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 липня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Враховуючи, що підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають, тому посилання заявника на правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в подібних правовідносинах у постанові від 15 червня 2021 року (справа № 922/2416/17) та постанові від 22 червня 2021 р. ( справа № 334/3161/17) не є підставою для перегляду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25 липня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду у справі № 9901/819/18 від 14.04.2021, не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що заявник має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що порушує принцип правової визначеності і є неприпустимим з точки зору реалізації закріплених у ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль