Номер провадження: 22-ц/813/4315/22
Номер справи місцевого суду: 521/5042/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/5042/21

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/4315/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлова С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги, за апеляційною скаргою адвоката Шахновського Олексія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Мурзенка М.В. о 12 годині 55 хвилині 27 липня 2021 року, повний текст рішення складний 02 серпня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 Ѕ частину коштів, сплачених позивачем за житлово-комунальні послуги по службовій квартирі, послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою - АДРЕСА_1 , за період з травня 2018 року по березень 2021 р. в сумі - 29 704,14 грн.. Позивач також просить стягнути з відповідачки судові витрати.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вищевказана квартира була надана позивачу як службова на підставі ордеру №009539 серія ПР від 25 січня 2016 року на склад сім`ї із трьох осіб - позивач, відповідачка та мати відповідача, яка в 2017 році померла. На позивача відкриті особові рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг. У зазначеній квартирі проживає відповідачка, проте участі у витратах на оплату житлово-комунальних послуг, утримання будинку та прибудинкової території після досягнення повноліття не бере(а. с. 2 - 6).

2.2. Позиція відповідачки на позовну заяву

ОСОБА_2 не скористалась правом надання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву не надійшов.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги за період з травня 2018 року по березень 2021 року включно в сумі - 14 852,07 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 454,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у ОСОБА_2 наявний обов`язок щодо сплати частини вартості комунальних послуг, що припадають на відповідачку. Враховуючи, що до липня 2018 року включно в квартирі проживали лише сторони по справі, а з серпня 2018 року в квартирі також проживають дружина позивача та її дитина суд дійшов висновку, що відповідачка має компенсувати позивачу Ѕ частину сплаченої ним суми за оплату житлово-комунальних послуг за період з травня по липень 2018 року включно, та ј частину сплаченої ним суми - за період з серпня 2018 року по березень 2021 року включно. Відповідачкою не було надано належних та допустимих доказів про часткову сплату суми житлово-комунальних послуг та про чинення позивачем перешкод в користуванні квартирою (а. с. 69 - 71).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Шахновський Олексій Олександрович, діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом першої інстанції не було обґрунтовано висновок про те, що відповідачка має компенсувати позивачу Ѕ частину сплаченої ним суми за оплату житлово-комунальних послуг за період з травня по липень 2018 року включно, та 1/3 частину сплаченої ним суми - за період з серпня 2018 року по березень 2021 року включно. Вказані обставини встановлені судом виключно на підставі пояснень позивача; 2) позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт постійного проживання ОСОБА_2 в квартирі за адресою - АДРЕСА_1 у період з травня 2018 року по березень 2021 року та ведення спільного господарства з позивачем, здійснення позивачем витрат на сплату житлово-комунальних послуг та їх розмір, перелік осіб, що постійно проживають в квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , та є солідарними боржниками з виконання обов`язку по сплаті комунальних послуг; 3) висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_2 зобов`язання компенсувати частину витрат з оплати комунальних послуг є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_2 є членом його родини або постійно проживає з позивачем та веде спільне господарство; 4) позивач умисно приховав той факт, що в квартирі також постійно проживають ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_1 ) та її донька ОСОБА_4 .. Таким чином, відповідно до вимог статей 543, 544 ЦК України стягнення понесених позивачем витрат повинно здійснюватися в тому числі із ОСОБА_3 в рівних частках, але позивачем вимоги заявлені тільки до ОСОБА_2 без врахування частки ОСОБА_3 ; 5) з наданих позивачем квитанцій про сплату житлово-комунальних платежів, вбачається що останні здійснювались ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. Отже, у позивача відсутнє право вимоги щодо стягнення цих витрат, оскільки вони понесені не позивачем (а. с. 75 - 80).

2.6 Позиція позивача в апеляційному суді

ОСОБА_1 не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2021 року апеляційну скаргу адвоката Шахновського О.О., діючого від імені ОСОБА_2 ,було залишено без руху (а. с. 90).

На виконання вимог ухвали апелянтом було подано до суду заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Шахновського Олексія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року (а. с. 97 - 98).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти - «адресат відсутній».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання».

Після отримання апеляційним судом з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС в Одеській області актуальних відомостей про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно направлено ОСОБА_1 ..

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно надіслано ОСОБА_2 ..

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адвокату Шахновському О.О. повернулося до суду з приміткою пошти - «отримано 20.11.2021 року».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти - «адресат відсутній».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання».

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було повторно надіслано ОСОБА_2 ..

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти - «адресат відсутній».

Крім того, на офіційному сайті апеляційного суду було розміщено повідомлення для сторін про наявність ухвали Одеського апеляційного суду про відкриття провадження в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів.

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (29 704,14 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику його учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Шахновського Олексія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 на підставі ордеру на жиле приміщення № 009539 серії ПР, виданого 26 січня 2015 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, було надано в користування квартиру за адресою - АДРЕСА_1 на склад сім`ї з трьох осіб: - ОСОБА_1 ; - ОСОБА_2 ; - дружина ОСОБА_5 , що підтверджується копією вказаного ордеру (а. с. 7).

Відповідальним квартиронаймачем є - ОСОБА_1 , що підтверджується копією виписки з особового рахунку, наданої ОСББ «ЖК «Фаворит» (а. с. 15).

Судом першої інстанції встановлено та сторонами підтверджено, що ОСОБА_5 померла.

Відповідно до відомості №Л1-144250-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, за адресою - АДРЕСА_1 зареєстрованими у вказаній квартирі є - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копій квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги вбачається, що ОСОБА_1 у період з 19.07.2018 року по 06.08.2018 року було сплачено - 2 422,1 грн., з 06.08.2018 року по 05.04.2021 року було сплачено - 35 613,18 грн..

З копій квитанцій вбачається, що ОСОБА_6 здійснювала сплату за житлово-комунальні послуги, а саме 17.09.2018 року у розмірі - 1 012,90 грн., 26.02.2019 року - 958,00 грн., 25.02.2020 року - 2 630,42 грн.. ОСОБА_3 здійснювала сплату за житлово-комунальні послуги, а саме 14.12.2019 року - 2 200 грн., 20.03.2020 року - 1 400 грн., 07.04.2020 року - 2 000 грн., 14.03.2021 року - 1 543,10 грн..

Між сторонами виникли правовідносини щодо оплати за користування житлом та житлово-комунальних послуг.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в частині визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідачки.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

ОСОБА_1 на підставі ордеру на жиле приміщення № 009539 серії ПР, виданого 26 січня 2015 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, було надано в користування квартиру за адресою АДРЕСА_1 на склад сім`ї у три особи - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_2 (донька), що підтверджується копією вказаного ордеру (а. с. 7).

Судом першої інстанції встановлено та сторонами підтверджено, що ОСОБА_5 померла.

Відповідно до відомості №Л1-144250-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, за адресою - АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу та звукозапису судового засідання від 27.07.2021 року, позивачем ОСОБА_6 підтверджено, що до липня 2018 року включно в квартирі проживали лише сторони по справі, а з серпня 2018 року в квартирі також проживають дружина позивача та її дитина.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. п. 5 та 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_2 Ѕ частини сплачених ОСОБА_6 сум за оплату житлово-комунальних послуг за період з травня по липень 2018 року включно, та 1/4 частини сплаченої ним суми - за період з серпня 2018 року по березень 2021 року включно.

Однак, з наданих ОСОБА_6 копій квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги вбачається, що ним у період з 19.07.2018 року по 06.08.2018 року було сплачено - 2 422,1 грн., з 06.08.2018 року по 05.04.2021 року було сплачено - 35 613,18 грн..

Також з наданих квитанцій вбачається, що ОСОБА_6 здійснювала сплату за житлово-комунальні послуги, а саме 17.09.2018 року у розмірі - 1 012,90 грн., 26.02.2019 року - 958,00 грн., 25.02.2020 року - 2 630,42 грн..

ОСОБА_3 здійснювала сплату за житлово-комунальні послуги, а саме 14.12.2019 року - 2 200 грн., 20.03.2020 року - 1 400 грн., 07.04.2020 року - 2 000 грн., 14.03.2021 року - 1 543,10 грн..

Колегія суддів звертає увагу на те, що ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_6 здійснював оплату за житлово-комунальні послуги за квитанціями від 17.09.2018 року, 26.02.2019 року, 25.02.2020 року, 14.12.2019 року, 20.03.2020 року, 07.04.2020 року, 14.03.2021 року та поніс відповідні витрати, а тому відсутні підстави для відшкодування йому частини сум відповідних платежів.

Квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги від 10 травня 2018 року на суму - 515 грн. 90 коп. та 625 грн. 80 коп. до уваги не беруться, оскільки зі змісту вказаних квитанцій вбачається, що відповідно до них були сплачені житлово-комунальні послуги за квітень 2018 року, в той час як до стягнення заявлено частину суми, сплачених за житлово-комунальні послуги за період з травня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню Ѕ частина суми з оплати житлово-комунальних послуг за період з травня по липень 2018 року включно від суми - 2 422,1 грн., а саме - 1 211,05 грн., а також 1/4 частина за оплату житлово-комунальних послуг за період з серпня 2018 року по березень 2021 року включно від суми - 35 613,18 грн, а саме - 8 903,29 грн.. Разом підлягає стягненню - 10 114,34 грн. = 1 211,05 грн. + 8 903,29 грн..

За вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився у повній мірі з характером спірних правовідносин, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року підлягає зміні в частині визначення розміру коштів,які підлягають стягненню з відповідачки.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Шахновського Олексія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , є частково доведеними, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції висновки в частині визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з відпоівдачки, не відповідають обставинам справи, в цій частині судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року підлягає зміні, то у відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за звернення з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі - 908 грн. (а. с. 1).

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь ОСОБА_6 судовий збір пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам (34,05%) у розмірі - 309,17 грн. = 908 грн. х 34,05%.

При зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі - 1 362,00 грн. (а. с. 81).

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_2 судовий збір пропорційно розміру відмовленим у задоволені вимогам (65,95%) у розмірі - 898,23 грн. = 1 362,00 грн. х 65,95%.

Відповідно до ч. 10 статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Виходячи з вищевказаного, підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 589,06 грн. = 898,23 грн. - 309,17 грн..

3.7 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шахновського Олексія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) частину коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги у розмірі - 10 114 (десять тисяч сто чотирнадцять) гривень 34 копійки.

Здійснити остаточний перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі - 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 06 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе