Справа № 352/1959/21
Провадження № 2/352/125/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого- судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Позивач 21.09.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70494,25 грн та судових витрат.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 30.09.2018 між ТзОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 33 на суму 3000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок. Кредитний договір було укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Позивачем виконано свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, зокрема кошти перераховані на банківську картку відповідачки платіжною системою ТОВ фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY». Таким чином, згідно з кредитним договором відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000 грн, сплатити відсотки у розмірі 960 грн у строк 16 днів до 15.10.2018 р., а також у разі виникнення заборгованості сплатити неустойку у вигляді пені згідно кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань станом на 30.08.2021 р. утворилась заборгованість у сумі 70494,25 грн, що складається з: 3000 грн заборгованості по основному боргу (тіло кредиту), 63 034,14 грн заборгованості за відсотками, 395,86 грн пені, 1084,72 грн індексу інфляції за весь період прострочення, 2979,53 грн 3% річних від простроченої суми.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданому клопотанні позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, у поданому суду клопотанні представник відповідачки просив справу розглянути у відсутності сторони відповідачки, проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 30.06.2018 р. між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 33, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті позивача, згідно умов якого остання отримала кредит на особисті потреби у розмірі 3000 грн. строком на 16 днів - до 15.10.2018 р. та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки у розмірі 960 грн. (розмір відсотків: 2% за кожен день користування кредитом, (730 відсотків річних). Дата початку нарахування відсотків розпочинається з 30.09.2018 р. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с.11).

Відповідно до п.п.4-6 заяви-анкети ОСОБА_1 підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані нею особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто (а.с.11).

Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником ОСОБА_1 отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачкою на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети (а.с. 26-31).

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 30.09.2018 р. через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 3000 грн на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. При цьому, згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 629 від 30.08.2021 р. на банківську кредитну картку ОСОБА_1 перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 3000 грн (а.с.16).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість за кредитом станом на 30.08.2021 р. у сумі 70494,25 грн, з якої 3000 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 63 034,14 грн заборгованість за відсотками, 395,86 грн пеня, 1084,72 грн індекс інфляції за весь період прострочення, 2979,53 грн 3% річних від простроченої суми, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.33-57).

З даного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачка сплатила 925,86 грн заборгованості по відсоткам та 1104,14 грн пені.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідачка взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки не повернула в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 3 000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 30.09.2018 до 15.10.2018 р. в сумі 34,14 грн. (960 - 925,86 = 34,14).

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 30.09.2018 до 15.10.2018 р. в сумі 34,14 грн, що в загальному розмірі складає 3034,14 грн ( 3000 грн + 31,14 грн) є доведеною та підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за період з 30.09.2018 р. в сумі 63034,14 грн задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу вищезазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між сторонами кредитного договору № 33 від 30.09.2018 р. ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі 15.10.2018 р.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 15.10.2018 р. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування позикою в сумі 63034,14 грн включає період з 16.10.2018 р. по 30.08.2021 р., який виходить за межі строку кредитування (а.с. 33-39).

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 16.10.2018 р. по 30.08.2021 р. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, 2979,53 грн - 3% річних від простроченої суми (а.с. 40-49), 1084,72 грн - індекс інфляції за весь період прострочення (а.с. 50-57), суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість збитків від інфляції за весь період прострочення становить 1084,72 грн та 3% річних від простроченої суми становить 2979,53 грн. Проте суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми позивачем було враховано 63 034,14 грн відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 16.10.2018 р. по 30.08.2021 р.

Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 3 000 грн та процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування за період з 30.09.2018 до 15.10.2018 р., в сумі 34,14 грн, які є доведеними, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути індекс інфляції за весь період прострочення в сумі 628,67 грн (3034,14 грн (сума боргу) х 120,72% (сукупний індекс інфляції) - 3034,14 грн (сума боргу)).

Розрахунок 3% річних за період з 16.10.2018 р. по 30.08.2021 р. наступний: 3034,14 грн х 3%= 91,02 грн : 365= 0,25 грн за день х 1050=262,50 грн.

Окрім цього, відповідно до розрахунку заборгованості на відповідачку накладену пеню у розмірі 1 500 грн, однак нею було сплачено 1104,14 грн пені, таким чином стягненню з відповідачки підлягає пеня у сумі 395,86 грн (1 500 грн. 1104,14 грн).

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором 4321,17 грн, що складається з 3000 грн заборгованості за тілом кредиту, 34,14 грн заборгованості за відсотками, 395,86 грн пені, 628,67 грн інфляційних втрат та 262,50 грн 3% річних.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову на суму 4321,17 грн, що становить 61,30 % від заявленої суми позову, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1391,51 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 625, 626, 638,639, 641, 644, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» 4321 (чотири тисячі триста двадцять одну) грн 17 коп заборгованості за кредитним договором, що складається з 3000 грн заборгованості за тілом кредиту, 34,14 грн заборгованості за відсотками, 395,86 грн пені, 628,67 грн інфляційних втрат, 262,50 грн 3% річних, та 1391 (одну тисячу триста дев`яносто одну) грн 51 коп. судових витрат, а всього 5712 (п`ять тисяч сімсот дванадцять) грн 68 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 39-А, офіс 25, Вознесенівського району Запорізької області, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 12.04.2022 р.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ