Справа № 450/4424/20 Провадження № 2/450/134/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Блистів М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 174580 грн. 58 коп. Мотивував свої позовні вимоги тим, що 30 липня 2019 року він надав відповідачу в борг 6000 доларів США, що підтверджується складеною останнім розпискою. Відповідно до розписки, відповідач зобов`язався повернути позику позивачу до 01 серпня 2020 року. Відповідач взятого на себе зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, в результаті чого утворилася заборгованість, яка складається з 170620 грн. 20 коп. тіла позики, що еквівалентно 6000 доларів США за курсом НБ України 28,4367 грн. за 1 долар США, 2221 грн. 46 коп. інфляційних втрат за період з 02 серпня 2020 року по 03 грудня 2020 року та 1738 грн. 92 коп. трьох відсотків річних за згаданий період. З огляду на зазначене, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Кіпчарського М.О. від 19 січня 2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова Бойко О.М. від 04 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова Бойко О.М. від 19 квітня 2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області.

19 травня 2021 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали цивільної справи.

В судовому засіданні 21 липня 2021 року відповідач заявив клопотання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, яке задоволено судом.

В судовому засіданні 12 серпня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 заявив клопотання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи, оскільки договір про надання правової допомоги укладено в цей день.

В судовому засіданні 16 вересня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що ОСОБА_2 не отримував від позивача грошові кошти в сумі 6000 доларів США або 170620 грн. 20 коп., не укладав з ним договору позики на суму 170620 грн. 20 коп., не ставив жодних підписів під договором або розпискою про отримання від позивача позики в сумі 170620 грн. 20 коп. Крім того, вважає, що індексації підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає, що свідчить про безпідставність позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат. З огляду на вказане, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просив поставити питання чи виконано рукописний текст розписки про отримання позики від 30 липня 2019 року та підпис у відповідній графі розписки ОСОБА_2 .

Ухвалою від 19 жовтня 2021 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи виконано рукописний текст розписки про отримання позики від 30 липня 2019 року та підпис у відповідній графі розписки ОСОБА_2

09 листопада 2021 року ухвала від 19 жовтня 2021 року, матеріали цивільної справи, 13 документів, датованих у різний час, які містять вільні зразки почерку та підпису ОСОБА_2 , 5 аркушів, які містять експериментальні зразки почерку ОСОБА_2 , відібрані в приміщенні суду, 5 аркушів, які містять експериментальні зразки підпису ОСОБА_2 , відібрані в приміщенні суду, оригінал розписки про отримання позики від 30 липня 2019 року у скеровані до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

10 лютого 2022 року до суду від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз повернуто вказані вище матеріали без виконання, оскільки, як вбачається з супровідного листа, станом на 08 липня 2022 року вартість експертизи не сплачена, у зв`язку з чим ухвала про призначення експертизи залишена без виконання.

10 березня 2022 року сторони в судове засідання не з`явилися, а їх представники подали клопотання про відкладення розгляду справи.

11 квітня 2022 року від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 11 квітня 2022 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Позивач та його представник ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення судового розгляду не подали.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак останній 11 квітня 2022 року подав до суду клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи з огляду на режим воєнного стану.

Ознайомившись з поданим клопотання, суд приходить до висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки в такому не обґрунтовано, яким чином введений на території України режим воєнного стану унеможливлює явку відповідача та його представника ОСОБА_3 в судове засідання.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року між сторонами укладено договір позики, на підтвердження чого ОСОБА_2 складено розписку, відповідно до якої він отримав від ОСОБА_1 у позику грошові кошти в сумі 6000 доларів США і зобов`язався їх повернути до 01 серпня 2020 року.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували повернення позивачу суми позики, суд приходить до висновку, що такі грошові кошти повернуті не були.

Як зазначив позивач, стягненню підлягає 170620 грн. 20 коп., що станом на день звернення до суду з даним позовом було еквівалентно 6000 доларів США за курсом 28,4367 грн. за один долар США.

Водночас, як вбачається з відбитку штемпеля на конверті, у якому надійшла до суду позовна заяву, така була відправлена 17 грудня 2020 року.

Згідно з інформацією НБ України станом на 17 грудня 2020 року курс становив 27,7373 грн. за один долар США.

Таким чином, станом на день звернення з позовом до суду 17 грудня 2020 року, розмір позики згідно наведеного курсу був еквівалентний 166423 грн. 80 коп.

Враховуючи те, що позивач визначав розмір позики у валюті гривня станом на день звернення до суду з позовом, однак помилився щодо офіційного курсу валют, а також з врахуванням принципу диспозитивності, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом 17 грудня 2020 року було еквівалентно 166423 грн. 80 коп.

Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Верховний Суд у своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц зазначив, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Як зазначив позивач, період розрахунку 3% річних починається з 02 серпня 2020 року і закінчується 03 грудня 2020 року. Кількість днів у вказаному періоді становить 124 дні. Враховуючи те, що відповідач отримав у позивача грошові кошти у позику у валюті долар США, розрахунок 3% річних повинен здійснюватися також у цій валюті. Таким чином, 3% річних нараховані за період з 02 серпня 2020 року по 03 грудня 2020 року становлять 60,98 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом 17 грудня 2020 року було еквівалентно 1691 грн. 42 коп.

Водночас, щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 2221 грн. 46 коп. за період з 02 серпня 2020 року по 03 грудня 2020 року суд зазначає наступне.

За змістом статті 1 Закону Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Верховний Суд у постанові від 3 березня 2021 року у справі № 130/2604/18 чітко зазначив, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Враховуючи наведене суд прийшов до ствердного висновку, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом самої іноземної валюти (таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-284цс17).

Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 2221 грн. 46 коп. за період з 02 серпня 2020 року по 03 грудня 2020 року задоволенню не підлягає.

Щодо тверджень сторони відповідача про те, що ОСОБА_2 не отримував від позивача грошові кошти в сумі 6000 доларів США або 170620 грн. 20 коп., не укладав з ним договору позики на суму 170620 грн. 20 коп., не ставив жодних підписів під договором або розпискою про отримання від позивача позики в сумі 170620 грн. 20 коп. слід зазначити, що, як попередньо встановлено судом, відповідач отримав від позивача позику у розмірі 6000 доларів США, на підтвердження чого склав розписку від 30 липня 2019 року.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не отримував від позивача вказані грошові кошти, а також не складав і не підписував вказану розписку суду не надано. Більше того, на підставі клопотання сторони відповідача по справі призначено судову почеркознавчу експертизу для встановлення того, чи виконано рукописний текст розписки та підпис на ній ОСОБА_2 . При цьому, сторона відповідача, на яку покладено обов`язок оплатити проведення призначеної за їх ініціативою експертизи, цього не здійснила, причини такої бездіяльності не навела. Вказані обставини свідчать про зловживання стороною відповідача процесуальним правом на заявлення клопотання про призначення експертизи, що у даному випадку не мало на меті встановити обставини, які підлягають доказуванню, та спрямовувалося на затягування розгляду справи.

Додатково суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача основну суму позики в розмірі 6000 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом 17 грудня 2020 року було еквівалентно 166423 грн. 80 коп. та 3% річних за період з 02 серпня 2020 року по 03 грудня 2020 року у розмірі 60,98 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом 17 грудня 2020 року було еквівалентно 1691 грн. 42 коп.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681 грн. 15 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 524, 533, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну суму позики в розмірі 6000 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом 17 грудня 2020 року було еквівалентно 166423 грн. 80 коп. та 3% річних за період з 02 серпня 2020 року по 03 грудня 2020 року у розмірі 60,98 доларів США, що станом на день звернення до суду з позовом 17 грудня 2020 року було еквівалентно 1691 грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1681 грн. 15 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.