Провадження № 2/752/4123/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ТОВ «Мегатекс», в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за 180 робочих днів в розмірі 255600,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 09.08.2017 року позивача було прийнято на посаду заступника директора із правових питань в ТОВ «Мегатекс» за сумісництвом. 23.04.2018 року позивачем було подано заяву про звільнення за згодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України із зазначенням дати звільнення 07.05.2018 р. Позивач за станом здоров`я відкрила листок непрацездатності 07.05.2018 року, повідомивши про це відповідача. Лікарняний було закрито 25.05.2018 року. Однак, позивач була звільнена відповідачем під час перебування на лікарняному, в зв`язку з чим позивачем було подано позов про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2021 року у справі № 752/13711/18, позов було задоволено частково, та змінено дату звільнення позивача із 07.05.2018 р. на 28.05.2018 р. Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 27.08.2021 року. Позивач вказує, що відповідач в зазначеній справі 29.09.2021 року здійснив поштовий переказ в розмірі 11750,00 грн., як оплата днів тимчасової непрацездатності із 08.05.2018 р. по 25.05.2018 р., виплатив посадовий оклад за 28.05.2018 р. та сплатив грошову компенсацію за два дні невикористаної щорічної відпустки. Відповідачем було сплачено заборгованість по заробітній платі 29.09.2021 р. З огляду на те, що відповідач не здійснив оплату середнього заробітку за час затримки розрахунку за період із 08.05.2018 р. по 29.09.2021 р., а тому позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить стягнути із відповідача на користь позивача середній заробіток за останній рік (180 робочих днів) в сумі 255600,00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

20.12.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що 07.05.2018 року відповідач провів розрахунок із позивачем в повному обсязі при звільненні. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2021 року у справі № 752/13711/18, позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі було задоволено частково. Змінено дату звільнення позивача із посади із 07.05.2018 р. на 28.05.2018 р. 16.09.2021 року відповідач отримав копію рішення суду у зазначеній справі, яке було надіслано судом до ЄДРСР 16.09.2021 р. В цей же день відповідачем було видано наказ № 43-к від 16.09.2021 року про зміну дати звільнення позивача із 07.05.2018 р. на 28.05.2018 р. та здійснення позивачу наступних виплат: виплату днів тимчасової непрацездатності згідно середнього заробітку в розмірі 100 % за період із 07.05.2018 р. по 08.05.2018 р., а саме за 2 календарних дні, та за період із 10.05.2018 р. по 25.05.2018 р., а саме за 16 календарних днів; виплату в подвійному розмірі згідно посадового окладу за 28.05.2018 р.; виплату грошової компенсації за 2 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки. 16.09.2021 року відповідач здійснив виплату позивачу коштів в сумі 11795,00 грн., а також направив позивачу лист та копію наказу на виконання зазначеного рішення суду. Відповідач вказує, що порушень прав позивача товариство не здійснювало та відповідач виконав рішення суду негайно після його оприлюднення та ознайомлення, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в позові відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Отже зміст положень зазначених норм цивільного та цивільного процесуального права свідчить про те, що підставою для судового захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 23.04.2018 року позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду заступника генерального директора із правових питань ТОВ «Мегатекс» за сумісництвом.

23.04.2018 року позивач звернулась до генерального директора ТОВ «Мегатекс» із заявою про звільнення з посади із 07.05.2018 року за згодою сторін.

Наказом ТОВ «Мегатекс» від 07.05.2018 року № 15-к, позивача було звільнено із займаної посади із 07.05.2018 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Крім того, було встановлено, що відповідно до листка непрацездатності серії АДІ № 243872 від 07.05.2018 року, позивач перебувала на лікарняному із 07.05.2018 р. по 08.05.2018 р., а згідно листка непрацездатності серії АДІ № 196871 від 10.05.2018 року - із 10.05.2018 р. по 25.05.2018 р.

Доказів неналежного здійснення розрахунку під час звільнення позивача із посади, матеріали справи не містять, та стороною позивача суду надано не було.

Разом з тим, не погоджуючись із наказом про звільнення, позивач в липні 2018 року звернулась до суду із позовом до ТОВ «Мегатекс» про поновлення та роботі та стягнення середнього заробітку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2021 року у справі № 752/13711/18, позов ОСОБА_1 до ТОВ «Мегатекс», третя особа: ОСОБА_2 про поновлення на роботі, було задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 із посади заступника генерального директора з правових питань ТОВ «Мегатекс» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 КЗпП України із 07.05.2018 р. на 28.05.2018 р.

З мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі.

В матеріалах справи містяться копії клопотань ТОВ «Мегатекс» про направлення повного тексту судового рішення з метою його належного виконання та/або оскарження в апеляційному порядку.

Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалось, набрало законної сили та за даними ЄДРСР було надіслано судом до реєстру та зареєстровано в реєстрі 16.09.2021 року.

На виконання зазначеного рішення суду, наказом генерального директора ТОВ «Мегатекс» № 43-к від 16.09.2021 року було змінено дату звільнення позивача із займаної посади із 07.05.2018 р. на 28.05.2018 р., та доручено головному бухгалтеру здійснити: виплату днів тимчасової непрацездатності згідно середнього заробітку в розмірі 100 % за період із 07.05.2018 р. по 08.05.2018 р., а саме за 2 календарних дні, та за період із 10.05.2018 р. по 25.05.2018 р., а саме за 16 календарних днів; виплату в подвійному розмірі згідно посадового окладу за 28.05.2018 р.; виплату грошової компенсації за 2 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки.

16.09.2021 року ТОВ «Мегатекс» здійснило позивачу виплату коштів в сумі 11971,93 грн., що підтверджується копією платіжного доручення.

Крім того, 16.09.2021 року позивачу було направлено лист із повідомленням про виконання рішення суду у справі № 752/13711/18, копію наказу та розрахунковий листок.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не було виплачено позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період із 08.05.2018 р. по 29.09.2021 р., а тому позивач вимушена звернутись до суду та просила стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за останній рік в сумі 255600,00 грн. (180 робочих днів).

Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, що рішення суду відповідачем виконане в повному обсязі негайно після ознайомлення із ним, в діях відповідача відсутня винна поведінка, та підстави для стягнення коштів за пред`явленими позовними вимогами відсутні.

Перевіряючи обґрунтування позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 117 КЗпП України, встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставістатті 117 КЗпПстягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вже зазначалось вище, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.07.2021 року у справі № 752/13711/18, позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку було задоволено частково, змінено дату звільнення ОСОБА_1 із посади заступника генерального директора з правових питань ТОВ «Мегатекс» відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України із 07.05.2018 р. на 28.05.2018 р.

В задоволенні решти позовних вимог, в т.ч. про поновлення на роботі, - було відмовлено.

Відповідач ТОВ «Мегатекс» неодноразово звертався до суду із клопотаннями про видачу повного тексту рішення суду по зазначеній справі, та фактично зазначене рішення суду було внесено до ЄДРСР та оприлюднено 16.09.2021 року.

Після ознайомлення із рішенням суду, відповідачем в цей же день були вжиті заходи на його виконання, в т.ч. і щодо розрахунку із позивачем, про що свідчать наявні у справі докази.

З наданих стороною відповідача доказів вбачається, що відповідачем повністю здійснено розрахунок із позивачем і жодна заборгованість відсутня, а також в ході судового розгляду позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів порушення прав позивача щодо наявності заборгованості з виплати заробітної плати, інших виплат, в т.ч. після ознайомлення відповідача із судовим рішенням, а тому відповідно відсутні підстави для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача не було доведено достатніми доказами факт не нарахування та невиплати позивачу належних при звільненні сум, а також винної поведінки відповідача щодо виконання рішення суду, яким було змінено дату звільнення позивача із займаної посади, а в задоволенні вимоги про поновлення на роботі було відмовлено, а тому в ході розгляду справи не встановлено достатніх законних підстав для стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, в зв`язку з чим суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Чередніченко