Провадження №2/522/341/22
Справа № 522/544/22-Е
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Бойко А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Одеській області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.01.2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Одеській області та просить суд:

- стягнути з Головного управління Держегеокадастру у Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території Одеського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Відповідач відповідь не надав, такі дії були оскаржені позивачем та рішенням Окружного адміністративного суду від 12.11.2021 було визнано бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язано надати відповідь. Позивач вказує, що розмір моральної шкоди підтверджується там, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервовість, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підставі, що позивачу довелося присвятити багато часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Позивачу притаманне особливо розвинене емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, тому порушення відповідачем прав позивача, сприймалося як прояв образи. Також позивач зазначає, що йому довелося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримання необхідної продуктивності праці, що позначається щоденного на його фізичному та моральному стані, «через що я не встигала закінчити, як повсякденну роботу, зокрема побутову». Також позивач зазначає: «внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушенні мої нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з якими я змушена додатково пояснювати чому я стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін.». При розрахунку розміру моральної шкоди, позивач взяв за основу мінімальний розмір заробітної плати та врахував, що він учасник бойових дій.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 17.01.2022 провадження у справі було відкрите, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.02.2022. Запропоновано позивачу усунути недоліки вказані в ухвалі суду від 11.01.2022.

У підготовче засідання 04.02.2022 учасники справи не з`явилися, позивач подав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи за його відсутності, також подав до суду заяву з висновками Верховного суду, який стягнув моральну шкоду за неналежне виконання органами державної влади своїх повноважень.

Ухвалою суду від 04.02.2022 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.03.2022.

У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 11.03.2022, розгляд справи було відкладено на 11.04.2022.

У судове засідання 11.04.2022 учасники справи не з`явилися, позивач раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Варто відзначити, що до даного часу позивач не усунув недоліки позову, а саме не надав належним чином скопійованих доказів звільнення від сплати судового збору, не надав попередній орієнтований розрахунок судових витрат та не надав доказів направлення позову з додатками відповідачу.

Незважаючи на те, що позивач свідомо не виконав ухвалу суду про залишення позову без руху, суд вважає за можливе розглянути справу по суті, без залишення позову без розгляду, з метою не обмеження права позивача на доступ до суду та своєчасний розгляд справи та відсіювання думок про надмірний формалізм.

Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 12 листопада 2021 року Одеським окружним адміністративним судом розглянуто справу №420/15867/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо ненадання ОСОБА_1 публічної інформації за запитом від 19.07.2021 року та щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит про інформацію; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 відповідь на запит від 19.07.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Одеського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування (а.с.17-21).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Спричинена позивачу моральна шкода в позові описана загальними словами, частина обґрунтувань написана від імені жінки, що свідчить про копіювання тексту та не виправлення його відповідно до своїх власних переживань.

Відтак, бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області визнана протиправною, про що вказано вище, але позивач не довів, що така бездіяльність призвела до завдання йому моральної шкоди, не просто викликала негативні емоції та обурення, а саме призвела до страждання чи приниження. Позивач вказує, що мешкає в місті Черкаси та запитує інформацію щодо наявності земельної ділянки на території Одеського району, втім жодних доказів наявності у позивача економічних, родинних чи соціальних зв`язків на території м. Одеси та Одеського району суду не представляє. Відтак, можна запитувати інформацію з будь-якої області з цікавості, та відсутність відповіді не призведе до заподіяння особі моральної шкоди. Позивач не вказує на намір створити центр життєвих інтересів в Одеській області, для чого йому була б необхідна земельна ділянка для ведення садівництва і городництва.

Суд наголошує на тому, що сама по собі бездіяльність державного органу може викликати обурення, але не завжди викликає страждання чи приниження. Крім рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2021 ОСОБА_1 не додав будь-якого доказу. Копія посвідчення учасника бойових дій, як вказував суд в ухвалі про залишення позову без руху, роздрукована частково та видно лише частини обох сторінок, натомість повної копії посвідчення на виконання вимог ухвали, позивач не надав.

Суд звертає також увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020, справа №752/17832/14-ц, у якій вказано, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_1 свої розрахунки моральної шкоди наводить в позові наступним чином: кожен місяць порушеного права позивач оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, що у січні 2021 року становить 6000 грн. Тобто, за 5 місяців ненадання інформації становить 30 000 грн. Також позивач вказує враховуючи рівень страждань та те, що йому було відмовлено у доступі до публічної інформації, що стосувалася земельних ділянок як учаснику бойових дій, моральну шкоду він оцінив у розмірі 1 000 000 грн.

Як вказувалося вище завдання позивачу страждання не доведені, обставини справи не свідчать про завдання саме моральних страждань, а не обурення бездіяльністю органу державної влади. Крім того, позивач помилково вказує на відмову йому у доступі до публічної інформації, адже рішенням суду визнано саме бездіяльність щодо не надання відповіді на запит протиправною, а не відмова у наданні інформації, також у рішенні не йдеться мова про обмеження права на доступ до інформації саме учасника бойових дій. Тому, позивач свідомо завищив оцінений ним розмір моральної школи, що не може бути прийнято судом, адже сума моральної шкоди має визначатися на засадах розумності та не приводити до безпідставного збагачення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконливого висновку, що позивачу бездіяльність Головного управління Держегеокадастру в Одеській області не завдала моральних страждань, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Одеській області (1, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.04.2022 року.

Суддя: В.Я. Бондар