П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1568/21

Провадження № 22-ц/4815/673/22

Головуючий в Кузнецовському міському суді

Рівненської області: суддя Малков В.В.

Час, дата і місце ухвалення рішення

суду першої інстанції (повним текстом):

09 год. 55 хв. 01 лютого 2022 року в м. Вараш

Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року в суд звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Мотивуючи свої вимоги, покликалася на виданий Кузнецовським міським судом Рівненської області судовий наказ про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу). Зазначала, що ОСОБА_2 не сплачує аліменти з жовтня 2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 87 957,92 грн. Між тим, сума неустойки за прострочення сплати за обчисленнями позивача складає 503 911,20 грн. і вона вважала, що з огляду на вимоги ч.1 ст.196 СК України до стягнення підлягає пеня у сумі, яка є рівною сумі боргу по аліментах.

З наведених мотивів просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів згідно з судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року в сумі 87 957,92 грн.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Цей висновок суд попередньої інстанції мотивував тим, що положення ст.ст.180-182 СК України передбачають підстави для стягнення аліментів з того з батьків, який проживає окремо від дитини та ухиляється від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тоді як під час розгляду позову не було доказів наявності у відповідача доходів, ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину. При цьому відхилено доданий до позову розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, що складений виконуючим обов`язки начальника Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області (далі Вараській ВДВС), оскільки він не відповідає як судовому наказу, так і вимогам закону.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що відповідальність за прострочення сплати аліментів настає у всіх випадках, окрім несвоєчасної сплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. При цьому саме на платника аліментів покладено обов`язок довести відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів на дитину, однак відповідних доказів матеріали справи не містять. Також відсутні докази з того приводу, що складений державним виконавцем розрахунок заборгованості є помилковим. Зважала на те, що відповідачем такий розрахунок не оскаржено. Стверджувала, що відповідач обізнаний про наявну заборгованість, захворювань не має, працездатний, однак умисно не виконує покладений судовим наказом обов`язок. Відтак суд попередньої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, вдавшись до надмірного формалізму.

З викладених підстав просила оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове, яким стягнути на свою користь з ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів згідно з судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року в сумі 87 957,92 грн.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, хоча йому про це роз`яснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).

Як видно з матеріалів справи, 28 грудня 2017 року Кузнецовським міським судом Рівненської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Луків Турійського району Волинської області, зареєстроване місце проживання: квартира АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місцем проживання: квартира АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої разом із матір`ю - ОСОБА_1 , у розмірі ј частини (однієї чверті) заробітку (доходу) боржника - ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 14 грудня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами Сімейного кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Постановою державного виконавця Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 04 січня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного судового наказу.

Разом до позовної заяви позивачем було додано складений Вараським ВДВС розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2021 року становить 87 957,92 грн.

Розрахунок містив примітку про направлення сторонам виконавчого провадження, а також роз`яснення щодо можливості його оскарження до суду в десятиденний строк з моменту одержання.

Норма частини 3 ст. 195 СК України вказує, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Тому, на переконання колегії суддів, суд попередньої інстанції в межах цього спору не мав достатніх правових підстав для надання власної оцінки складеному уповноваженою особою розрахунку з заборгованості відповідача зі сплати аліментів.

Оскільки матеріали справи не містили інформації щодо оскарження і спростування цього розрахунку в суді в межах встановленого законом спору або ж з приводу розгляду певного питання органом державної виконавчої служби, за наслідками якого було б здійснено перерахунок чи внесено уточнення, виправлення тощо, тому цей документ підлягає безумовному врахуванню судом.

Поготів, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Щодо розміру пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, то до позовної заяви надавався відповідний розрахунок, відповідно до якого ця сума складає 503 911, 20 грн.

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Це правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та 1 відсоток.

Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведений позивачем спосіб обчислення неустойки (пені) з висновком Великої Палати Верховного Суду узгоджується повністю, тому береться апеляційним судом до уваги.

Разом з тим, частина перша ст. 196 СК України безальтернативно встановлює обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Тобто з урахуванням цієї норми закону з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 87 957,92 грн., яка є рівною сумі боргу по аліментах станом на 01 жовтня 2021 року.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів бере до уваги таке.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі "Заїченко проти України").

У справі, що переглядається, установлено, що правничу допомогу позивачу надавало Адвокатське об`єднання "Ваше Право" за договором від 17 листопада 2021 року (а. с. 18-20).

Додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги від 17 листопада 2021 року адвокатське об`єднання та позивач погодили, що вартість правничої допомоги становить 2 500 грн.

Згідно з актом виконання робіт (наданих послуг) адвокатське об`єднання надало, а ОСОБА_1 прийняла правничу допомогу в виді підготування позовної заяви.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру підтверджується факт прийняття адвокатським об`єднанням від позивача 2 500 грн. в порядку виконання договору про надання правничої допомоги.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то понесені позивачем на правничу допомогу витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Судовий збір виконує компенсаційну функцію, і положення статей 4, 5 Закону України "Про судовий збір" слід розглядати в системному взаємозв`язку з положеннями процесуального закону щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, незважаючи на звільнення позивача від сплати судового збору, цей збір стягується з інших учасників справи, які нормами Закону України "Про судовий збір" окремо не відносяться до пільгових категорій, звільнених від сплати судового збору. Тобто наявність такого права у позивача не переходить автоматично до інших учасників справи.

Згідно з ч.1, пп. 2 п.1, п.6 ч.2, ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270 гривні.

З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 908 грн. (2270х0,4) за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 362 грн. (908х150%) за її перегляд апеляційним судом разом 2 270 грн.

Мотивом для прийняття нової постанови про задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 87 957 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесенні на правничу допомогу, у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрована в АДРЕСА_4 ; проживаюча: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проживаючий: АДРЕСА_5 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків