ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3263/22
провадження № 2-з/753/92/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Гусак О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ РІШЕННЯ МОНЕЙ24», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олексіївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ РІШЕННЯ МОНЕЙ24», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олексіївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 11 червня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 143136.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 11 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за № 143136, про звернення стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ РІШЕННЯ МОНЕЙ24» суми заборгованості в розмірі 16040 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. 9 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68581313 на підставі зазначеного виконавчого напису.

ОСОБА_1 вважає, що наразі існує нагальна необхідність в забезпеченні позову, оскільки стягнення з неї заробітної плати впродовж розгляду справи може в майбутньому утруднити її матеріальне становище та викликати в подальшому позовні провадження про повернення безпідставно стягнутих коштів.

Також зазначає, що забезпечення позову має тимчасовий характер та спрямоване на забезпечення виконання ймовірного рішення суду й на недопущення порушення прав осіб яких стосується спір.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до позовної заяви документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд вважає необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що спір виник щодо виконавчого напису, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого в реєстрі за № 143136 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ РІШЕННЯ МОНЕЙ24» суми заборгованості в розмірі 16040 грн.

9 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. на виконання оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 68581313.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник посилається на те, що примусове виконання зазначеного виконавчого напису до ухвалення рішення по суті спору порушує права позивача та може призвести до ускладнення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, та в майбутньому утруднити її матеріальне становище та викликати в подальшому позовні провадження про повернення безпідставно стягнутих коштів.

Ураховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення, оскільки виконавчий напис є предметом судового розгляду та приватним виконавцем вчиняються виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого напису, законність якого оспорюється позивачем.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з вимогами частини третьої статті 154 ЦПК України.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого в реєстрі за № 143136.

Позивач (боржник) - ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач (стягувач) - товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ РІШЕННЯ МОНЕЙ24», , адреса: 46020, м. Тернопіль, вул. Бойківська, 4.

Треті особи:

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5;

- приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, адреса: АДРЕСА_2 .

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Гусак