Ухвала

Іменем України

18 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 569/18231/21

провадження № 61-2533ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області 02 листопада 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 січня 2022 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Львів) Худова Андрія Валерійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банку України" в особі філії Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк",

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Худова Андрія Валерійович (заінтересована особа ПАТ «Державний ощадний банку України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкладення проведення виконавчих дій від 27 серпня 2021, винесену державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Худовим А. В.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення в цій справі, в якій просила стягнути з Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) на її користь понесені нею судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 3 000,00 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року, яку залишено без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 11 січня 2022 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000,00 грн.

Судові рішення мотивовано тим, що належними і достовірними доказами у справі доведено витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 в розмірі 1 000,00 грн.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області 02 листопада 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 січня 2022 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 доведено належними і допустимими доказами її витрати на правничу допомогу в розмірі

3 000,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судоми попередніх інстанцій встановлено, що 02 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро Губара В. Є. укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до якого клієнт ( ОСОБА_1 ) в порядку та на умовах, визначених договором, доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання з ведення цивільної справи за скаргою клієнта на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) від 27 серпня 2021 про відкладення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 63402654.

До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу заявником додано: договір про надання правничої допомоги від 02 вересня 2021 року, укладений між нею та адвокатським бюро Губара В. Є., акт виконаних робіт від 04 жовтня 2021 року та дублікат квитанції про оплату 3 000,00 грн.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 13 жовтня 2021 року подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та клопотання щодо зменшення розміру цих витрат, в яких просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що розрахунок витрат на правничу допомогу є некоректним, завищеним та спрямованим на отримання особистої вигоди у формі гонорару.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у частині шостій статті 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За нормами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи складність справи, дослідивши надані докази, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про зменшення судових витрат та визначення їх розміру, який підлягає відшкодуванню у сумі 1 000,00 грн.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою та на правильність висновків апеляційного суду не впливають.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись статтею 260, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області 02 листопада 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 11 січня 2022 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Львів) Худова Андрія Валерійовича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банку України" в особі філії Рівненського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк".

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун