Справа № 372/3191/21
Провадження № 2-237/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Української міської ради про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, цільове використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № :01:029:0051, та площею 0,02 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:029:0050, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В позовній заяві зазначали, що після смерті ОСОБА_4 , її доньки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли спадщину та оформили право власності на зазначені земельні ділянки, однак не встигли зареєструвати їх відповідно до вимог чинного законодавства та померли. Позивачі звернулись до органів нотаріату для оформлення спадщини, однак нотаріуси відмовили їм у видачі свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки, посилаючись на те, що вони не надали документів, які підтверджують право власності померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вказані вище земельні ділянки.

Ухвалою судді від 26.08.2021 року позовну заяву залишено без руху.

28.09.2021 року представником позивача недоліки позовної заяви усунуті та ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 в справі призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.11.2021 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивачів - адвокат Пігулевська В.В. не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Української міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не заявляв, правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 17.09.1998 р. Померлій на праві власності належала земельна ділянка площею 0, 27 га, розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту ІІ-КВ № 046336 та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий № :01:029:0050 та № :01:029:0051.

Після її смерті доньки - ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_7 ) та ОСОБА_6 (до шлюбу ОСОБА_7 ) звернулись до Української міської державної нотаріальної контори та отримали 26.11.2004 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ земельної ділянки кожна, розміром 0,27 га, що знаходиться у с. Витачів, Обухівського району Київської області. На підставі вказаного свідоцтва ОСОБА_6 та ОСОБА_5 оформили державні акти про право власності на земельну ділянку 0.25 га (ЯБ № 304086) кадастровий № :01:029:0051 та на земельну ділянку 0,02 га (ЯБ № 304087) кадастровий № :01:029:0050.

Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 від 24.08.1951 р.), копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ( НОМЕР_3 від 27.05.1972 р.), копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ( НОМЕР_4 від 05.05.1990 р.), копіями Свідоцтва про спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 26.11.2004 р., копіями державних актів про право власності на земельну ділянку 0,25 га ЯБ № 304086 кадастровий № :01:029:0051 та на земельну ділянку 0,02 га ЯБ № 304087 кадастровий № :01:029:0050.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 04.10.2005 р. Після її смерті чоловік - ОСОБА_11 та сини- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав (спадкова справа №736/2016).

27.09.2020 р., не оформивши права власності на спірні земельні ділянки після смерті дружини - ОСОБА_6 , помер ОСОБА_11 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 від 28.09.2020 р. Після його смерті сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав. Родинні стосунки підтверджуються Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 НОМЕР_7 від 17.03.1990 р. та Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 НОМЕР_8 від 20.11.1991 р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_9 від 13.04.2010 р. Після її смерті чоловік - ОСОБА_9 та син - ОСОБА_12 звернулись до Десятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав.

12.06.2018 р., не оформивши права власності на земельні ділянки після смерті матері - ОСОБА_5 , помер ОСОБА_12 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_10 від 13.06.2018 р. Після його смерті батько - ОСОБА_9 та син - ОСОБА_1 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Л.О. для оформлення спадкових прав.

26.10.2020 р. не оформивши права власності на земельні ділянки після смерті дружини - ОСОБА_5 , помер ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_11 від 26.10.2020 р. Після його смерті онук - ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Палагути Л.О. для оформлення спадкових прав. Родинні стосунки підтверджуються Свідоцтвом про народження ОСОБА_12 НОМЕР_12 від 24.01.1973 р. та Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 НОМЕР_13 від 15.01.1999 р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , а спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивачі відповідно до вимог чинного законодавства звернулись до нотаріальних органів для оформлення спадкових прав на майно. Однак, постановою від 18.05.2021 р. державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Козак Н.А. та Постановою від 22.07.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Л.О. відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмову мотивували тим, що відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру та Інформації державного земельного кадастру про право власності та речові права на вказані вище земельні ділянки, в цілому, перебувають у власності ОСОБА_4 , а державні акти про право власності на земельні ділянки ЯБ № 304086 та ЯБ № 304087, отримані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3660 та №3662 від 26.11.2004 р., не були належним чином оформлені та зареєстровані, відповідно до законодавства, яке було чинним на час їх складання, тобто спадкоємці не надали документів, які підтверджують право власності померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вказані вище земельні ділянки.

Отже суд приходить до висновку, що Позивачі позбавлені можливості оформити право власності на успадковане майно в позасудовому порядку, а звернення до суду є необхідною мірою захисту порушеного права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншими особами або відсутній правовстановлюючий документ.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. г) ч.1. ст. 81 ЗК України однією із підстав для набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону, а статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)(ст. 1216 ЦК України).

Стаття 1218 зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України(в редакції від 11.01.05 р., чинної в час, коли спадкодавці отримали державний акт), право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Стаття 126 ЗК України(в редакції від 11.01.05 р.) встановлювала, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Як роз`яснено п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Виходячи з вищевикладеного, слід погодитися із доводами позивачів, що оформлені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 державні акти про право власності на земельну ділянку 0.25 га (ЯБ № 304086) кадастровий № :01:029:0051 та на земельну ділянку 0,02 га (ЯБ № 304087) кадастровий № :01:029:0050 підтверджують їх право власності на спірні земельні ділянки. Право власності померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на земельні ділянки виникли на законних правових підставах, до цього часу це право не припинялось і не оспорювалось. Не оформлення правовстановлюючого документа не позбавляє їх майнових прав на земельні ділянки. Тим більше, що до складу спадщини згідно чинного законодавства входять усі його права та обов`язки як спадкодавця, в тому числі і щодо права власності на майно та майнові права.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, позивачі, набули право власності на спадкове майно правомірно, так як це відповідає законодавству України і на час розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, яке б вказувало на незаконність набуття позивачами права власності. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, а тому позовні вимоги відповідачів слід задовольнити в повному обсязі.

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Української міської ради про встановлення права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_14 ) право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 на Ѕ частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, цільове використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № :01:029:0051, та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,02 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:029:0050, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_15 ) право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на ј частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, цільове використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № :01:029:0051, та на ј частину земельної ділянки площею 0,02 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:029:0050, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_16 ) право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 на ј частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, цільове використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий № :01:029:0051, та на ј частину земельної ділянки площею 0,02 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:029:0050, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Потабенко