РІШЕННЯ

іменем України

13 квітня 2022 рокуСправа №451/217/22
Провадження № 2/451/270/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/217/22 за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 - дідо позивача. Спадкове майно, що залишилось після смерті її діда ОСОБА_3 становить земельна ділянка площею 1,7299 га, яка складається із двох земельних ділянок: площею 1,3880 га та площею 0,3419 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Радехівської міської ради, і які належали спадкодавцю, ОСОБА_4 , згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії III-ЛВ №036309, виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою Львівської області, і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №7806.

Прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця за законом, оскільки мати позивача не встигла за життя прийняти спадщину свого батька, позивачка мала намір оформити свої права на спадкове майно у нотаріальному порядку, у Радехівській державній нотаріальній конторі, однак не може у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано після смерті, а відтак державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Оскільки позивач, як спадкоємець, не має змоги оформити право власності відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7299 га, яка складається із двох земельних ділянок: площею 1,3880 га, та площею 0,3419 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які розташовані на території Радехівської міської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті її діда - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.с.4-6).

17 лютого 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.17).

24 березня 2022 року суддею Семенишин О.З. постановлено ухвалу про відкриття провадження (а.с.1-2).

12 квітня 2022 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог. Таким чином, окрім раніше заявлених позовних вимог, просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Оглядів Радехівського району Львівської області, є рідним дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №036309, виданий 16.03.2000 року на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №7806, виданий на ім`я ОСОБА_4 , належить ОСОБА_3 (а.с.24-25).

Сторони в підготовче засідання не з`явилися.

Позивач подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить постановити рішення про задоволення позовних вимог (а.с.26).

Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Радехівської міської ради. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 також подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає (а.с.27).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 31 березня 1995 року Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13).

Родинні відносини позивача із спадкодавцем підтверджують наступні документи: - копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого повторно 9 серпня 1965 року, з якого видно, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_6 (а.с.10); - копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , від 14 листопада 1979 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати - ОСОБА_8 , батько - ОСОБА_9 (а.с.8); - копія Свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , серії НОМЕР_5 , виданого 03 лютого 2009 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_6 , виданого 09.10.2009 Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036309, виданого 16 березня 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7806, констатовано, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,7299 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради.

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки вищевказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок: площею 1,3880 га та площею 0,3419 га (а.с.14-14 зворот).

З довідок №199 та №201, виданих 11.04.2022 виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області, констатовано, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав у був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним проживала онука - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.28,29).

Відповідно до довідки №200, виданої 11.04.2022 виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області, встановлено, що ОСОБА_4 , як зазначено в Державному акті, і ОСОБА_3 одна і та ж особа, і є дідом гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).

З листа №86/01-16 від 16.02.2022 вбачається, що в.о. завідувача Радехівської державної нотаріальної контори роз`яснила позивачу, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , немає підстав, так як Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, а відповідно до ст.9 ЦК УРСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю (а.с.16).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_1 фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті діда - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а отже прийняла спадщину.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,247,206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оглядів Радехівського району Львівської області, є рідним дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №036309, виданий 16.03.2000 року на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №7806, виданий на ім`я ОСОБА_4 , належить ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7299 га, яка складається із двох земельних ділянок: площею 1,3880 га, та площею 0,3419 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Радехівської міської ради Львівської області (раніше Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області), в порядку спадкування, після смерті діда - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 13 квітня 2022 року.