Справа №443/104/22
Провадження №2/443/355/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 квітня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальноїгромади села Отиневичі в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області у із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 1,68 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №016819 від 04.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №425 від 03.07.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) №688.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Отиневицькоїї сільської ради площею 1,68 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №016819 від 04.03.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №555 від 24.12.2021 року, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в с. Отиневичі Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ОСОБА_2 в даному будинку були зареєстровані і проживали дочка ОСОБА_1 та онука ОСОБА_3 . У виконкомі Отиневицької сільської ради від імені ОСОБА_2 заповіту не посвідчено. Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала то спадкування відбулося за законом. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_2 , інших спадкоємців, окрім позивачки, не було. Позивачка спадщину після смерті своєї матері прийняла за законом, оскільки проживала із нею постійно на час відкриття спадщини та не відмовлявся від неї, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

29.12.2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Отиневицької сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провавадження.

Ухвалою від 14.03.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилась, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивач та її представника, позовні вимоги підтримують в у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність інформації, яка б була підставою щодо заперечення позовних вимог, а також просить проводити розгляд справи без його участі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 01.04.2014 року (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Отиневицькоїї сільської ради площею 1,68 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №016819 від 04.03.1997 року (а.с.11).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №555 від 24.12.2021 року, ОСОБА_2 дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Отиневичі Стрийського району Львівської області. На день смерті померлої в даному господарстві згідно господарської книги були зареєстровані та проживали: дочка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; онука - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У виконкомі Отиневицької сільської ради від імені ОСОБА_2 заповіт не посвідчувався (а.с.9).

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом також встановлено, що інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , окрім її дочки - ОСОБА_1 не було.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки ОСОБА_1 постійно проживала разом із матір`ю - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї, то вона вважається такою, що спадщину прийняла, однак юридично не оформила, що також підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67990336 від 29.12.2021 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Серії НОМЕР_2 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Отиневичі, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Як видно із копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання зареєстрована у с.Отиневичі, Жидачівського району, Львівської області, з 27.03.1981 року (а.с.4 на звороті).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №131/02-31 від 29.12.2021 року (а.с13) відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке вона має намір успадкувати.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №016819 від 04.03.1997 року, є довідка управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.01.2022 року №97-13-0.22-136/0/293-22 (а.с.11).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходяться на території Отиневицької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 1,68 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №016819 від 04.03.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №425 від 03.07.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай) №688.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка