Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2022 Справа №755/8343/21

31 березня 2022 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Скала В.І.

-сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Слободянюк Р.О., звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі - ТОВ «Качай Гроші»), треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. про визнання виконавчого напису, вчиненого 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого у реєстрі за №91676 про стягнення з нього на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2019 року в розмірі 21 360 грн. таким, що не підлягає до виконання.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що в березні 2021 року йому стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з нього заборгованості на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 31 жовтня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №91676. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним виконавцем на підставі кредитного договору за №00-427885 від 04 вересня 2019 року. Однак, жодних правочинів, в тому числі кредитних договорів, з відповідачем ТОВ «Качай Гроші» він не вчиняв, будь-яких коштів не отримував та йому не відомо про природу походження зазначеної у виконавчому написі заборгованості.

Вказав, що вимогами Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Приватним нотаріусом не перевірено факту безспірності заборгованості.

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус не перевірив законність вимог ТОВ «Качай Гроші» на відповідність чинному законодавству, у тому числі щодо наявності нотаріально посвідченого кредитного договору.

Посилаючись на наведене, вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального провадження.

09 серпня 2021 року представник відповідача подав відзив на позов. Вказав, що 04 вересня 2019 року між ТОВ «Качай Гроші» та позивачем укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за №00-427855, відповідно до умов якого відповідач зобов`язувався надати позивачу у власність кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позивач зобов`язувався повернути грошові кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи. 04 вересня 2019 року позивачем було підписано оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоди з її умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору. Позивачу було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договору у вигляді оферти та розміщення інформації на сайті відповідача. Крім того, зважаючи на дистанційний порядок укладення договору, позивач мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами оферти та прийняття зваженого рішення. У вказаній оферті зазначено про основні умови надання позики, зокрема: сума кредиту - 6000 грн., строк, на який надається позика - 30 днів, дата повернення позики - 04 жовтня 2019 року, процентна ставка за користування позикою в день - 2 відсотки в день (720% річних), загальна вартість кредиту - 9600 грн., нарахування комісії - 1000 грн., тип процентної ставки - фіксована.

Зазначив, що станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису внаслідок неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань виникла заборгованість в розмірі 20 160 грн., у тому числі 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 14 160 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 31 жовтня 2020 року на підставі звернення ТОВ «Качай Гроші» приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №91676 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» боргу в сумі 20 160 грн. ТОВ «Качай Гроші» надало нотаріусу відповідні документи, які підтверджують суму боргу позивача, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис.

Вважає, що питання стосовно законності вчинення виконавчого напису стоїть безпосередньо перед приватним нотаріусом, який його вчинив, оскільки останній визначає законність та достатність наданих документів. Відтак, ТОВ «Качай Гроші» не може бути відповідачем у даній справі.

Щодо розміру витрат витрат на правничу допомогу адвоката зазначив, що останні є неспівмірними із складністю справи та необгрунтовано завищеними, оскільки позивачем не обгрунтовано в чому саме полягає складність справи та не підтверджено фактично сплачених сум за надання вказаних послуг.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірені копії документів на підставі яких приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис від 31 жовтня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за №91676 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивача - адвокат Слободянюк Р.О. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав відзив на позов.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року між ТОВ «Качай Гроші» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за №00-427885. Вказаний договір підписаний електронним цифровим підписом позивача.

Відповідно до умов п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.6., 1.7. вказаного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 6000 грн. строк дії кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит Кредитодавцю 04 жовтня 2019 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому п. п. 1.3.1. - 1.3.3. цього Договору. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить 2% в день (720% річних). Реальна річна процентна ставка становить 720% річних. Загальна вартість кредиту складає 9600 грн.

31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №91676 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором за №00-427885 від 04 вересня 2019 року за період з 05 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2020 року в сумі 20 160 грн., яка складається із: 6000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14 160 грн. - прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Крім цього, за вчинення виконавчого напису стягнуто плату у розмірі 1200 грн. Загальна сума стягнення становить 21 360 грн.

11 грудня 2020 року відповідач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. із заявою про примусове виконання вказаного виконавчого напису.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вимогами ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18), від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20 (провадження №61-14943св20).

Оскільки на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено, що позивач отримував відповідне письмове повідомлення від відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором, що в свою чергу свідчить про порушення процедури стягнення боргу за договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окремо слід зазначити, що відповідно до вимог пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржуваний у справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 жовтня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між відповідачем ТОВ «Качай Гроші» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому подання стягувачем не нотаріально засвідченого договору є незаконним.

Окрім того, судом встановлено, що строк дії договору та термін повернення коштів погоджено сторонами 04 жовтня 2019 року. Таким чином, з дня закінчення строку договору, між сторонами припинились зобов`язання згідно умов договору кредиту, у тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами. Однак, згідно виконавчого напису стягується заборгованість за відсотками за період з 05 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2020 року.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні в сукупності обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 31 жовтня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за №91676 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором за №00-427885 від 04 вересня 2019 року в розмірі 21 360 грн. таким, що не підлягає до виконання.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки питання стосовно законності вчинення виконавчого напису стоїть безпосередньо перед приватним нотаріусом, який його вчинив, з огляду на наступне.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Таким чином, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 25 лютого 2021 року за №25/02, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Слободянюк Р.О. (Адвокат), Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу та представляти інтереси Клієнта в державних органах та органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, у підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності, перед фізичними особами, посадовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами, що виникають стосовно Клієнта, в тому числі у зв`язку із здійсненням господарської діяльності Клієнта та її перевіркою, здійснювати захист від протиправних дій посадових осіб органів державної влади, зокрема органів Державної податкової служби України, а також у судах всіх рівнів під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного судочинства, у кримінальних провадженнях, під час виконавчого провадження, в тому числі у приватних виконавців, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату винагороду за надання правової допомоги.

Відповідно до умов п. 4.1. вказаного договору, за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі визначено в Додатку за №1 до цього договору.

Як вбачається з Додатку за №1 до договору про надання правової допомоги від 25 лютого 2021 року за №25/02, вартість послуг Адвоката складає 5000 грн., що включає в себе ознайомлення з матеріалами справи, підготовку та оформлення документів процесуального та іншого характеру, подання заяв, скарг, клопотань, витребовування документів та інших доказів, що стосуються захисту інтересів Клієнта. Клієнт передає Адвокату винагороду у розмірі 5000 грн. у строк до 25 лютого 2021 року.

Повноваження адвоката Слободянюка Р.О. підтвердженні договором про надання правової допомоги за №25/02 від 25 лютого 2021 року та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ за №1062050 від 11 травня 2021 року.

Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги за №25/02 від 25 лютого 2021 року, підписаного адвокатом Слободянюк Р.О. та Фалендиш Р.Р., адвокат Слободянюк Р.О. надав ОСОБА_1 правову допомогу адвоката з усіма правами законного представника.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четверної даної цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 цієї статті ЦПК).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Разом з тим, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн., який підлягає стягнення з позивача в користь відповідача.

При цьому, при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката судом враховано та взято до уваги доводи представника відповідача про обгрунтованість розміру останніх.

Крім того, на підставі вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908 грн., а саме судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання, задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 31 жовтня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за №91676 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором за №00-427885 від 04 вересня 2019 року в розмірі 21 360 грн. таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» в користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір в сумі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», вул. Федорова Івана, 64/16, м. Київ; .

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог:

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, вул. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, вул. Юрія Поправки, 6/31, м. Київ.

Повне рішення складено 31 березня 2022 року.

Головуюча І.М. Черніцька