Справа № 308/3176/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Курбатова Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгороді цивільну справу за правилами окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ужгородський міський відділ ГУ ДМ України в Закарпатській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , звернулася до суду за правилами окремого провадження із заявою в якій зазначена заінтересована особа Ужгородський міський відділ ГУ ДМ України в Закарпатській області про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперішній час з метою отримання паспорта громадянина України.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ужгороді. 02.06.1984 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. З моменту реєстрації шлюбу у 1984 року вона постійно проживала в АДРЕСА_1 . З 09.02.1984 року вона розпочала безперервну трудову діяльність в м. Ужгороді Закарпатської області, що стверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , виданою 27.05.1991 року.

Позивач зазначає, що з моменту народження і станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року, і по теперешній час постійно проживає на території України. В 1991 році не оформила паспорт громадянина України.

Звернувшись у січні 2019 року із заявою до Ужгородського МВ ГУДМС у Закарпатській області про отримання паспорта громадянина України, отримала відмову, у зв`язку із відсутністю належних документів, що підтверджують факт постійного проживання станом на 24.08.1991 року на території України.

Встановлення факту проживання на території України їй потрібно для отримання паспорта громадянина України. За вказаних обставин заявник змушений звертатись до суду з даною заявою. Іншого способу для отримання паспорта громадянина України, окрім як встановлення цього юридичного факту рішенням суду не існує.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримала та просила суд встановити факт постійного її проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперешній час з підстав викладених у заяві. Надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви не зявилася .

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила суд встановити факт постійного її проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперешній час з підстав викладених у заяві. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви не зявилася . Подала до суду заяву відповідно до якої, просила провести розгляд справи без її участі та без участі заявника. Вимоги підтримала повністю.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення заяви. Вказав на наявність письмових доказів, що підтверджують факт проживання на території України заявника станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому розгляді перерви не зявився .

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, доводи представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Ужгороді Закарпатської області, про що було зроблено 27 квітня 1963 року відповідний Актовий запис № 289 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с. 5).

02 червня 1984 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладений шлюб за актовим записом №269. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_7 », що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.10.2018, копія якого приєднана до заяви (а.с. 6).

Як встановлено судом з моменту народження ОСОБА_1 постійно проживала в АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, 27.05.1991 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було заведено трудову книжку НОМЕР_1 . ( а.с. 7)

Як встановлено судом, з ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 розпочала безперервну трудову діяльність в м.Ужгороді Закарпатської області, відповідно до записів у трудовій книжці:

-09.02.1984 року - прийнята на роботу прачкою БПК « Смерічка» , звідки в порядку переведення у 1990 році прийнята на посаду оператора пральних машин ПСП Інтерстройсервіс.

- продовжила трудову діяльність у ПСП Інтерстройсервіс на посаді оператора пральних машин, звідки була звільнена 03.01.1994 році у зв`язку з переводом в СП Карптстройінвест на посаду прачки, де пропрацювала до 02.03.1998 року.

- з 02.03.1998 року по 01.01.2000 рік пропрацювала на посаді оператора пральних машин СП « Карпатстройсервіс»

- з 04.01.2000 по 25.07.2001 роки працювала у ПМП «Албірос»

- з 03.09.2001 року по 05.06.2002 роки працювала на посаді помічника вихователя АНВК ;

- у 2003 році працювала продавцем вуличної торгівлі у ПП ОСОБА_8 в м. Ужгороді

- у 2006 році працювала на посаді тех. Працівника у ТОВ «ЕкстТа Ві» в м. Ужгороді.

Всі відомості підтверджені відповідними записами у Трудовій книжці серії НОМЕР_1 ,виданою 27 травня 1991 року відділом кадрів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та довідкою, виданою ПП « Смерічка» 19 лютого 2019 року, копії яких приєднані до заяви (а.с.7-13).

Таким чином, з моменту народження і станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року ( час набуття чинності ЗУ «Про громадянство України» ) і по теперішній день ОСОБА_1 постійно проживає на території України.

Своєчасно ОСОБА_1 не зверталась до компетентних органів із заявою про заміну паспорта колишнього СРСР, а потім виявила у себе відсутність такого документу -паспорта колишнього СРСР зразка 1974 р., який мала для підтвердження своєї особи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. (ч.1 ст.294 ЦПК України).

За приписами пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

На виконання Закону Президентом України 27 березня 2001 року видано Указ № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України, який має юридичне значення.

Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, в редакції Указу ПрезидентаУкраїни від 27.06.2006року №588/2006 зі змінами, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи підчас її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За таких обставин, юридичне значення має факт постійного проживання заявника на території України в певний період часу, а саме станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт).

Указом Президента України від 27 березня 2001 року „Питання організації виконання Закону України „Про громадянство України встановлено, що для прийняття до громадянства України особа, яка бажає набути громадянство України у спосіб зазначений заявником, проміж інших документів, подає до комісії при Президентові України з питань громадянства документ, що підтверджує безперервне проживання особи на законних підставах на території України протягом останніх 5 років та копію паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року з відміткою про прописку на території України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник зверталася до Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області з заявою про документування її паспортом громадянина України.

Пунктом 1 Постанови ПленумуВерховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256ЦПК суди встановлюють факти,що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України«Про громадянствоУкраїни» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вважає, що заявник обґрунтовано саме в судовому порядку просить встановити факт його безперервного проживання на законних підставах на території України станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року включно і по теперішній час, оскільки вона з 1984 року, безперервно проживала на території України на законних підставах і не здійснювала виїзди за кордон у приватних справах, була працевлаштована у період з 09.02.1984 року по 2006 рік, що стверджується записами відповідними у трудовій книжці, але за відсутності паспорта неспроможна підтвердити вищевказаний юридичний факт в позасудовому порядку, а його встановлення потрібно для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони узгоджуються між собою і достовірно підтверджують факт, що заявниця ОСОБА_1 з 1984 року постійно і безперервно проживає на території України.

Рішення суду про встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року необхідне для отримання паспорта громадянина України.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року включно, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Факт, що має юридичне значення і підлягає встановленню для реалізації заявником права на набуття громадянства України відповідно до ст. 8 Закону України Про громадянство України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Ужгородський міський відділ ГУ ДМ України в Закарпатській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України - задовольнити.

Встановити факт , що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Ужгород, станом на 24.08.1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживає на території Закарпатської області республіки Україна по теперішній час.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 );

Заінтересована особа- Ужгородський міський відділ ГУ ДМ України в Закарпатській області (місце знаходження: 88000, м. Ужгород, Православна Набережна, 20).

Дата складання повного тексту рішення 14.03.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца