СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12547/21

пр. № 2/759/396/22

18 січня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.;

при секретарі Шпаковичі С.Р.;

за участю позивача ОСОБА_1 ;

відповідача ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аванс в розмірі 1000 євро та 500 доларів США.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 9.03.2020р. між ним та ОСОБА_2 було укладено попередню домовленість про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки в с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області, які належали останньому на праві приватної власності. На підтвердження даної угоди він передав ОСОБА_2 аванс у розмірі 1000 євро та 500 доларів США, про що відповідач власноручно написав розписку. У зв`язку з запровадженням карантину він просив змінити дату укладення договору, однак відповідач категорично не погодився. Тоді він попросив повернути йому аванс, проте відповідач його не повернув.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 9.06.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 18-19).

14.01.2022р. відповідач подав письмове заперечення, яке фактично є відзивом, згідно якого проти позову заперечує, посилаючись на те, що кошти в сумі 1000 Євро та 500 доларів США були сплачені позивачем в якості застави для підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання з метою реалізації намірів щодо купівлі об`єкта нерухомості, договір купівлі-продажу не був укладений з вини позивача, а тому передані кошти поверненню не підлягають (а.с. 29-31).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що вказані кошти передавав в якості авансу.

Відповідач проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписки про отримання грошей ОСОБА_2 9.03.2020р. отримав у ОСОБА_1 заставу у розмірі 1000 Євро та 500доларів США за будинок, розташований в с. Бобриця в Києво-Святошинському районі. ОСОБА_1 зобов`язується купити будинок в с. Бобриця до 9.04.2020р. за суму 30 000доларів США без урахування залогу. У разі невнесення оплати до 9.04.2020р. залог у розмірі 1000Євро та 500 доларів США залишається у ОСОБА_2 (а.с. 5).

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України).

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встаноНедійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.влено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, передбачені вимогами статті 589 ЦК України, зокрема:

1. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

2. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За змістом наведених норм ЦК України застава є доказом існування зобов`язання та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Тобто, ознакою застави є те, що вона слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого надана, одночасно є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України заставою може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Системний аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави дійти висновку про те, що договір купівлі-продажу повинен укладатися у відповідності до вимог ЦК України та інших норм. Укладення договору передбачає вчинення сторонами взаємних дій по розробці та узгодженню умов договору. За визначенням статті 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Правила статті 572 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання і за рахунок застави кредитор має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу.

Укладення договору застави може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу чи іншого правочину, для забезпечення його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що зобов`язанням сторін за договором застави є укладання в майбутньому договору купівлі-продажу будинку.

В забезпечення зобов`язань по укладанню договору купівлі-продажу позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 1000 Євро та 500 доларів США.

Сторони не уклали між собою договору купівлі-продажу, а тому будь-яких зобов`язань, невиконання яких може бути задоволено за рахунок застави, не виникло.

Оскільки договору купівлі-продажу або будь-якого іншого договору, для забезпечення виконання зобов`язань за якими міг укладатись договір застави між сторонами укладено не було, а вони лише домовлялися укласти такий договір, то передана позивачем грошова сума у розмірі 1000 євро та 500 доларів США не може вважатися предметом застави, за рахунок якого заставодержатель мав би право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, а тому підлягає поверненню відповідачем.

Посилання відповідача на те, що вказані кошти передані позивачем на забезпечення укладення договору купівлі-продажу, який з вини позивача не був укладений, а тому поверненню не підлягають не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки між сторонами не виникло дійсного зобов`язання, на забезпечення виконання якого відповідно до вимог закону міг укладатися договір застави.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 32 057,70грн., що на день ухвалення рішення згідно курсу НБУ еквівалентно 1000 євро, та 14 061грн., що на день ухвалення рішення згідно курсу НБУ еквівалентно 500 доларів США.

Відповідно до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,ст.ст. 525-526, 546-548, 572, 574, 576, 628, 655 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) кошти в розмірі 32 057 грн. 70 коп., що на день ухвалення рішення еквівалентно 1000 євро, та 14 061 грн., що на день ухвалення рішення еквівалентно 500 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23.01.2022 року.

Суддя Т.В. Кириленко