Справа 206/5660/21
Провадження 2/206/275/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання в розмірі 32346,21 гривень, а також на утримання дітей ОСОБА_3 54832,42 гривень, ОСОБА_2 61765,41 гривень.

Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року по справі № 206/3962/20, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4600,00 гривень щомісячно; на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. В провадженні Петропавлівського ВДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувають виконавчі провадження з примусового стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , виконавче провадження № 66017347; дитини ОСОБА_4 , виконавче провадження № 66016058; на її утримання, виконавче провадження № 66385606. ОСОБА_2 будучи обізнаним про наявність виконавчого провадження з стягнення з нього аліментів, свого обов`язку зі сплати аліментів не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 01 грудня 2021 року останній має заборгованість у розмірі 54832,42 гривень зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , 61765,41 гривень зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , 32346,21 гривень зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 . Оскільки розмір пені за період з серпня 2020 року по листопад 2021 року перевищує суму основного боргу, ОСОБА_1 просить стягнути на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, а саме 54832,42 гривень пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ; 61765,41 гривень пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ; 32346,21 гривень пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання.

Ухвалою суду від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, 28 березня 2022 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 28 березня 2022 року представник відповідача ОСОБА_5 вдруге звернулась до суду із заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку із діючим у країні військовим станом та її хворобою, підтверджуючих документів щодо її хвороби до заяви не долучено. Суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач визнає наявність в нього заборгованості зі сплати аліментів. Водночас із цим, оскільки після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів його дохід скоротився у зв`язку з тим, що він не отримував доходи за кордоном, повернувся в Україну та відновлював своє здоров`я, після чого в черні 2021 року влаштувався на роботу де з його заробітної плати почали утримуватися аліменти в розмірі 70 відсотків заробітної плати, чого не вистачало для сплати аліментів в повному обсязі, через що накопичувались борги, відповідач просить звільнити його від сплати пені по аліментах, або зменшити розмір пені по аліментах до 10000,00 гривень. Також зазначає, що не погоджується із позовними вимогами в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів на її утримання в повному обсязі, оскільки цього не передбачено положеннями законодавства. Не погоджується також із визначеним у позові розмірі пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки пеня має розраховуватися з дати набрання рішенням законної сили, тобто з 22 червня 2021 року, через що складала б на утримання ОСОБА_3 18017,30 гривень, на утримання ОСОБА_4 17535,73 гривень.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття; на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4600,00 щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття; на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Вирішено питання судових витрат (а. с. 11-15).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2021 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року залишено без змін (а. с. 16-19).

08 липня 2021 року постановою головного державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондаренко Н.М. відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття НОМЕР_1 ; на утримання ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4600,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття НОМЕР_2 (а. с. 26-29).

12 липня 2021 року постановою головного державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондаренко Н.М. виконавчі провадження № 66016058, № 66017148, № 66017347 об`єднано у зведене виконавче провадження № 66070686 (а. с. 36).

05 серпня 2021 року постановою головного державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондаренко Н.М. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 серпня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку НОМЕР_3 (а. с. 30-31).

06 серпня 2021 року постановою головного державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондаренко Н.М. виконавче провадження 66385606 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 66070686 (а. с. 37-38).

30 листопада 2021 року постановами головного державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бондаренко Н.М. накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення у розмірі 54832,42 гривень ВП № 66017347; 61765,41 гривень ВП № 66016058 (а. с. 32-35).

З розрахунків заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 вбачається, що з серпня 2020 року по листопад 2021 року в нього утворилась заборгованість у розмірі 54832,42 гривень зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 ; 61765,41 гривень зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 ; 32346,21 гривень на утримання ОСОБА_1 (а. с. 8-10).

Зазначений розрахунок державного виконавця боржником у встановленому законом порядку оскаржено не було, тому підстав вважати його невірним у суду немає.

Так, стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання, зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15. 05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Проте, таких обставин відповідачем суду не доведено, а судом в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (реєстраційний №75296544) містить висновки про відступлення від висновків, які викладені в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. та в наступних постановах того ж суду, щодо застосування ст. 196 СК України.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду пеня за прострочення сплати аліментів згідно з положеннями ст. 196 СК України, має розраховуватися виходячи з таких вимог закону.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де:

Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З матеріалів справи і зокрема, розрахунку державного виконавця видно, що за період з серпня 2020 року по листопад 2021 року включно, боржник допустив несплату аліментів на утримання дітей на загальну суму 116597,83 гривень.

Стосовно вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 , то з цього приводу суд зазначає наступне.

Із системного аналізу Глави 15 і Глави 22 СК України («Обов`язок по утриманню інших членів сім`ї та родичів»), зокрема статті 274 СК, норми положень Глави 15 СК України до правовідносин, що врегульовані нормами інших глав СК України, можуть застосовуватися лише у випадку прямого на це посилання.

В свою чергу, Глава 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню» не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до статей 194-197 СК України, а тому положення статті 196 цього Кодексу на спірні правовідносини не поширюються.

Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі №635/6679/16-ц (провадження №61-22926св18). Зокрема касаційна інстанція наголосила на тому, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки, тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, і не розповсюджуються на правовідносини щодо сплати аліментів на утримання батьків.

Крім того, Верховний Суд звернув увагу на неможливості застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК України.

Враховуючи, що до заборгованості по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку можуть бути застосовані інші санкції майнового характеру, передбачені цивільним законодавством, які позивач не просила застосувати, в задоволенні її позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід відмовити.

Водночас із цим, суд критично ставиться до твердження відповідача про його звільнення від сплати пені по аліментах, оскільки положення цивільно-процесуального законодавства не передбачають можливості повного звільнення платника аліментів від сплати неустойки (пені) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, а натомість передбачають право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів ч. 2 ст. 196 СК України.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені по аліментах до 10000,00 гривень у зв`язку із зміною його матеріального становища після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні не було надано належних підтверджень істотного погіршення матеріального стану відповідача після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів.

Доводи відповідача про те, що розрахунок пені по аліментах на утримання дітей слід було б здійснювати з дати набрання відповідного судового рішення законної сили, тобто з 22 червня 2021 року є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином законодавець передбачив, що аліменти на утримання дитини мають сплачуватися після ухвалення відповідного судового рішення саме з розрахунку від дня пред`явлення позову, а не від дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року вказано дату початку стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 саме з 31 серпня 2020 року, що є датою пред`явлення позову.

Враховуючи викладене, суд перевіривши наведений позивачем у позові розрахунок пені, приходить до висновку, що розмір пені по аліментах на утримання дітей за період з серпня 2020 року до листопада 2021 року включно у розмірі 116597,83 не перевищує її межі визначені ч. 1 ст. 196 СК України, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей з серпня 2020 року по листопад 2021 року включно у розмірі 116597,83 гривень, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1165,97 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 54832,42 гривень, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 61765,41 гривень, всього у розмірі 116597,83 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави судовий збір у розмірі 1165,97 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук