Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2666/21 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б, Трояновської Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №278/2666/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2021 року, яке ухвалено суддею Шалотою К.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, у зв`язку з навчанням, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання 30.06.2024 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що до повноліття дочки з відповідача стягувались аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На даний час дочка сторін досягла повноліття, проте продовжує навчання за контрактом у вищому навчальному закладі Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» терміном до 30.06.2024. Вартість навчання за вересень-листопад 2021 року склала понад 5800 грн. Посилаючись на те, що відповідач є військовим пенсіонером, одержує пенсію, яка перевищує 10000 грн, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, однак добровільно допомоги не надає, а позивач не може самостійно утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відмовляючи у задоволені позову судом не було враховано можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. При цьому, в жодному із наданих відповідачем документів не було зазначено, що його дружина потребує утримання, постійного догляду, як і його мати. Однак позивачем були надані докази, які підтверджують факт досягнення дочкою повноліття, факт продовження нею навчання і потреби у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Також, суд не звернув увагу на те, що позивачем та навчальним закладом були вчинені дії на виконання Договору про оплату освітньої послуги, а саме: здійснення оплати за навчання дочки і зарахування навчальним закладом цих коштів. А тому висновок суду першої інстанції про те, що вказаний догор неукладений є помилковим.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторона відповідача не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що батьками повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Дочка сторін ОСОБА_3 є студенткою навчального закладуУкоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», навчається на заочному відділенні, контрактної форми навчання, з терміном навчання з 01.09.2021 р. по 30.06.2024, що підтверджується копією Договору про навчання у закладі вищої освіти №2, довідкою вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» та квитанцією № 101369852 від 17.08.21 про оплату за навчання студента ОСОБА_3 за перший семестр (а.с.2,31-36).

Позивач ОСОБА_1 працює оператором заправних станцій в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Євро смарт пауер» та за період з 13.04.2021 по 01.07.2021 отримала дохід у розмірі 24 961,06 грн (а.с.15).

ОСОБА_2 є військовим пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданим 12.02.2019 Пенсійним Фондом України (а.с.67).

26 грудня 2011 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (а.с.60)

Дружина відповідача ОСОБА_6 ) є особою з інвалідністю 3-ї групи, яка встановлена на строк до 01.08.2024, про що свідчить довідка МСЕК серії 12 ААВ № 427767 (а.с.61).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням встановленого під час розгляду справи майнового стану відповідача, останній не спроможній сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у визначеному розмірі. Доказів протилежного позивач під час розгляду справи не надала. Крім того, суд дійшов висновку щодо неукладеності Договору про оплату освітньої послуги, оскільки він не підписаний ОСОБА_3 .

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання на заочній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги батька, зокрема на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, витратами на проїзд, а її батько ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати. При цьому колегія суддів враховує ті обставини, що відповідач є працездатною особою,має задовільний стан здоров`я, військовий пенсіонер, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що дружина відповідача не працює, потребує утримання, постійного догляду, як і його мати-пенсіонерка, хоча з урахуванням положень ст. 12, 81 ЦПК України це є обов`язком відповідача.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків, не врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу та фактично переклав обов`язок піклуватися та забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на її матір - ОСОБА_1 , що є порушенням норм закону. (Постанови ВС від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі №308/2268/16-ц та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц).

Також колегія суддів звертає увагу, що районний суд дійшов помилкового висновку про те, що Догорів про оплату освітньої послуги є неукладеним, оскільки позивачем та навчальним закладом були вчинені дії на виконання вказаного Договору, а саме здійснено оплату за навчання дочки і зарахувано навчальним закладом вказані кошти.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що повноліття дочка відповідача у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а її батько, з урахуванням його матеріального стану, має можливість таку допомогу надавати, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.08.2021 року і до закінчення дочкою ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді