Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа № 514/190/21
Провадження по справі № 6/514/11/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Тончевої Н.М., за участю секретаря судового засідання Георгієвої О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тарутине заяву подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича, заінтересовані особи: стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є. О. (далі - виконавець) звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з заявою - поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме на земельну ділянку, площею 0,183 га, яка розташована на території Тарутинської селищної ради Болградського ( колишнього Тарутинського ) району Одеської області, кадастровий номер :02:003:0066, призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка не зареєстрована в установленому законом порядку за боржником ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

На обґрунтування свого подання вказав, що в ході примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості в сумі 471920, 20 гривень за боржником не було виявлено рухомого або будь якого іншого майна відповідно до здійсненої перевірки майнового стану боржника, а була виявлена зазначена земельна ділянка, право власності на яку не зареєстровано в установленому законом порядку.

Порядок звернення стягнення на майно боржника передбачений у ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є. О. на виконанні перебуває виконавчий лист № 514/190/21 на загальну суму 471920, 20 гривень.

У добровільному порядку боржник ОСОБА_2 рішення суду не виконує.

Частиною 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так, ч. ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Частиною 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Таким чином, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

Відповідно до наданих до суду документів, судом не вбачається, чи приватним виконавцем було належним чином проведено всі необхідні виконавчі дії, чи з`ясовувалося наявність чи відсутність у боржника коштів чи іншого нерухомого майна. Крім того, виконавцем не зазначено чи на даній земельній ділянці є забудови, чи наявні інші земельні ділянки на праві власності у боржника.

Більш того, виконавець просить звернути стягнення на земельну ділянку, яка розташована в межах Болградського ( колишнього Тарутинського ) району Одеської області, однак з інформаційної довідки Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0066 розташована на території Роздільнянського району Одеської області ( а.с. 58).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Окрім того, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, ініціюючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано, виконавцем не з`ясовано статусу цього майна та можливості права власності на нього.

Таким чином, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем надано суду неповну інформацію щодо статусу та належності цього та іншого майна боржника, наявність у боржника коштів, що виключає на даний час можливість звернення стягнення на нього в порядку ст. 440 ЦПК України, та для уникнення подвійного стягнення, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 18,50 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича, заінтересовані особи: стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева