Ухвала

07 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 404/5037/21

провадження № 61-3033ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О.М.,

розглянув касаційну скаргу первинної профспілкової організації «Техніка і право» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація «Техніка і право», про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ППО «Техніка і право», про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ППО «Техніка і право» оскаржила його до апеляційного суду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2022 року визнано неповажними причини пропуску строку ППО «Техніка і право» на апеляційне оскарження рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків щодо підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та сплати судового збору.

Судове рішення мотивоване тим, що посилання заявника на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на отримання копії оскаржуваного рішення 04 січня 2022 року є неспроможними, оскільки позивач ОСОБА_1 , який є головою ППО «Техніка і право», отримав копію вказаного рішення суду ще 03 листопада 2021 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ППО «Техніка і право» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2021 року.

Судове рішення мотивоване тим, що станом на 21 лютого 2022 року ППО «Техніка і право» не усунула недоліки апеляційної скарги.

У квітні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ППО «Техніка і право» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року.

Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до Верховного Суду 25 березня 2022 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови було отримано 23 лютого 2022 року, про що надає відповідні докази.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено заявником з поважних причин, вважаємо за можливе його поновити.

У касаційній скарзі первинна профспілкова організація «Техніка і право», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки безпідставно вважав, що отримання копії оскаржуваного рішення позивачем, який є головою ППО «Техніка і право», 03 листопада 2021 року також свідчить про отримання копії вказаного рішення ППО «Техніка і право», тому, з огляду на те, що на адресу профспілкової організації копія вказаного рішення надійшла лише 04 січня 2022 року, строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд, встановивши, що копію оскаржуваного рішення вручено позивачу ОСОБА_1 , який є головою ППО «Техніка і право», 03 листопада 2021 року, обґрунтовано вважав, що вказана обставина свідчить про обізнаність третьої особи щодо ухвалення судового рішення та можливості його апеляційного оскарження, а початок перебігу строку на апеляційне оскарження обчислювався саме з цієї дати, дійшов правильного висновку про неповажність зазначених заявником причин пропуску вказаного строку та залишив апеляційну скаргу без руху, а в подальшому, у зв`язку з неусуненням заявником недоліків апеляційної скарги, відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про професійні спілки» профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки.

Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до частин сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що посилання заявника на помилковість висновків апеляційного суду є безпідставними, оскільки, отримуючи копію рішення суду першої інстанції 03 листопада 2021 року, ОСОБА_1 , як голова ППО «Техніка і право», діяв як представник профспілки, тому отримання копії вказаного рішення 04 січня 2022 року не свідчить про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга ППО «Техніка і право» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання первинної профспілкової організації «Техніка і право» про поновлення строку на касаційне оскарження.

Поновити первинній профспілковій організації «Техніка і право» строк на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою первинної профспілкової організації «Техніка і право» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація «Техніка і право», про поновлення на роботі та скасування наказу про звільнення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян