Провадження №: 4-с/755/8/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Штепи Р.П., звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця, в якій просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві щодо не зняття обтяження у вигляді арешту майна з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рамках виконавчого провадження № 24111566;

- зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), накладеного в межах виконавчого провадження

№ 24111566 згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 лютого 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що у зв`язку із закінченням виконавчого провадження № 24111566 не було вжито заходів по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 накладеного згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 лютого 2011 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 січня 2021 року відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання з розгляду даної скарги. Крім того, даною ухвалою постановлено витребувати від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 24111566.

Представник заявника - Штепа Р.П., подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує, просить суд її задовольнити.

Заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання свого представника не направили.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подана до суду з дотриманням встановлених статтею 449 ЦПК України строків.

Судом встановленні такі обставини.

На виконанні у Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 24111566 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2039/1 від 20 грудня 2010 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») боргу у сумі 1 039 730,52 грн, який виник на підставі кредитного договору від 25 липня 2008 року № 053-2008-2526, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

Постановою Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 лютого 2011 року (ВП № 24111566) накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

18 лютого 2015 року в рамках виконавчого провадження № 24111566 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція закону, яка діяла на момент винесення рішення).

Згідно Акту укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 від 26 червня 2017 року про припинення зобов`язань за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 053-2008-2526 вбачається, що заборгованість є погашеною, а ОСОБА_1 вважається такою, що виконала свої зобов`язання за договором від 25 липня 2008 року № 053-2008-2526.

Довідкою від 05 липня 2017 року, наданою ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 , банк також підтверджує що станом на 30 червня 2017 року заборгованість по кредитному договору від 25 липня 2008 року № 053-2008-2526 повністю погашена шляхом прощення згідно вищевказаного Акту.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Штепи Р.П. від 31 січня 2022 року щодо, зокрема, надання інформації, чому у зв`язку з закінченням виконавчого провадження № 24111566 не було вжито заходів по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 лютого

2011 року (ВП № 24111566), Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив своїм листом від 04 лютого 2022 року, що надати з даного питання детальну інформацію не виявляється можливим у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, встановленого пунктом

2 розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-застоводержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 817/928/17, викладеного у постанові від 27 березня 2020 року, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Верховний Суд також зазначив, що статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Тобто, не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна боржника.

В силу частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 259-260, 353, 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві щодо не зняття обтяження у вигляді арешту майна з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рамках виконавчого провадження № 24111566.

Зобов`язати Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести виконавчі дії по зняттю арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), накладеного в межах виконавчого провадження

№ 24111566 згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 лютого 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова