ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м.Суми

Справа №577/3930/21

Номер провадження 22-ц/816/472/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2021 року, у складі судді Кравченка В.О., ухваленого в м. Конотоп Сумської області,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту в сумі 30000 грн 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 55% річних.

За договором факторингу від 20 лютого 2020 року АТ «Укрсиббанк» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Олком-Лізинг». У подальшому, 20 лютого 2020 року між ТОВ «ФК «Суперіум» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір факторингу №2002-Ф1, відповідно до якого позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 40732 грн 20 коп.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, кредитні кошти у визначені строки повернуті не були, виникла заборгованість за договором у розмірі 40732 грн 20 коп., з яких 29960 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10772 грн 20 коп. - сума заборгованості за відсотками, яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2021 року позов ТОВ «ФК «Суперіум» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ТОВ «ФК «Суперіум» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, вирішити питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до справи були долучені належні та допустимі докази набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідачем не було спростовано на доказах наявності в нього заборгованості за договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування від 21 червня 2019 року. Вважає безпідставним твердження відповідача про подвійне стягнення заборгованості, оскільки рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованості в сумі 41732 грн 20 коп.

Вказує і на недоведеність ствердження відповідача, що він не підписував договір-анкету про відкриття та комплексне обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування.

Крім того, посилається на те, що представником позивача неодноразово подавалась заява про відкладення слухання справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника в судове зсідання, проте, в оскарженому судовому рішення зазначено, що клопотання про відкладення слухання справи не надходило. Звертає увагу на те, що в судовому рішенні від 15 листопада 2021 року є посилання на подану позивачем відповідь на відзив, що надійшла до Конотопського міськрайонного суду лише 24 листопада 2021 року.

Відповідачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази, за відсутності детального розрахунку заборгованості за певний період часу, документів підтверджуючих отримання та користування кредитними коштами (виписки по рахунку), видачі картки, як інструменту доступу до кредитних коштів, одержання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги з визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню тощо, не свідчать про наявність визначеної позивачем заборгованості в розмірі, який просить стягнути на свою користь.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних обставин.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 підписано договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №0 (а.с. 6). Також відповідача під підпис було повідомлено з інформацією, яка надається до укладення договору (а.с. 7).

Відповідно до умов укладеного 21 червня 2019 року договору, АТ «Укрсиббанк» зобов`язався відкрити ОСОБА_1 та обслуговувати на умовах тарифного плану «Револьверна кредитна картка «Шопінг НПК (55G)» поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору. Сторони погодили, що кредит надається шляхом встановлення ліміту кредитування (овердрафту) на картковий рахунок, ліміт кредиту становить 30000 грн, строком дії ліміту кредитування - з дня укладення договору по 10 липня 2021 року, зі сплатою процентів на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та за безготівковими операціями становить 55% річних, пільговий період для погашення заборгованості становить до 56 днів.

20 лютого 2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг» укладено договір факторингу №164, за яким АТ «Укрсиббанк» відступило, а ТОВ «Олком-Лізинг» прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 8-10). Крім того, сторони договору факторингу підписали акт взаємообліку, акт приймання-передачі права вимоги (а.с. 11).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №164 від 20 лютого 2020 року, ТОВ «Олком- Лізинг» було передано в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 21 червня 2019 року, за яким загальний розмір заборгованості становить 40732 грн 20 коп. (а.с. 12).

Згідно договору факторингу №2002 - Ф1 від 20 лютого 2020 року, ТОВ «Олком-Лізинг» передало ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 21 червня 2019 року, за яким загальний розмір заборгованості становить 40732 грн 20 коп., що підтверджується витягом з реєстру боржників до цього договору факторингу (а.с. 13-16, 20, 21).

28 лютого 2020 року ТОВ «ФК «Суперіум» на адресу ОСОБА_1 надіслано досудову вимогу, в якій останнього було повідомлено про набуття позивачем права вимоги за кредитною заборгованістю та товариство вимагало сплатити борг за кредитним договором, який станом на 20 лютого 2020 року становив 40732 грн 20 коп. (а.с. 24).

29 лютого 2021 року начальником відділення №905 АТ «Укрсиббанк» видано довідку про те, що клієнт ОСОБА_1 станом на 19 лютого 2021 року не має отриманих та непогашених кредитів в АТ «Укрсиббанк» (а.с. 58).

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Зі змісту укладеного 21 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 кредитного договору вбачається, що кредит мав надаватися шляхом встановлення ліміту кредитування (овердрафту) на картковий рахунок.

Проте, матеріали справи не містять доказів відкриття АТ «Укрсиббанк» на ім`я ОСОБА_1 поточного рахунку, видачі йому кредитної картки банківської установи, зарахування кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів.

У свою чергу відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції заперечував, як проти укладення з АТ «Укрсиббанк» кредитного договору, так і проти використання ним кредитних коштів банку.

Більш того, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтовано вказував на ненадання позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити чи відповідає розмір нарахованого відповідачу кредитного боргу, зокрема за процентами, умовам укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 договору.

Витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу №164 та №2002-Ф1 від 20 лютого 2020 року не є належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та використання встановленого на картковому рахунку кредитного ліміту.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності заперечень відповідача проти укладення 21 червня 2019 року з АТ «Укрсиббанк» кредитного договору та його посилання на подвійну відповідальність не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуване судове рішення мотивовано недоведеністю позивачем наявності у відповідача кредитної заборгованості.

Колегією суддів не встановлено порушень судом першої норм процесуального права, на які посилається позивач у доводах апеляційної скарги.

Зокрема, з матеріалів справи слідує, що ТОВ «ФК «Суперіум» був належним чином повідомленим про призначення слухання справи на 15 листопада 2021 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 96). Однак, свого представника в судове засідання не направило, клопотань про відкладення слухання справи від позивача до суду, станом на 15 листопада 2021 року, також не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи було проведено за відсутності позивача. Клопотання про участь представника позивача в судовому засідання в режимі відеоконференції надійшло до суду лише 16 листопада 2021 року (а.с. 103).

Відповідь ТОВ «ФК «Суперіум» на відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, яка була врахована судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, отримана Конотопським міськрайонним судом Сумської області 09 листопада 2021 року, а не 24 листопада 2021 року, як про це вказує позивач у доводах апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження надання АТ «Укрсиббанк» відповідачу кредитних коштів на виконання укладеного договору від 21 червня 2019 року та обґрунтованості розміру кредитної заборгованості, яку просить стягнути на свою користь за договором факторингу. Правових підстав для задоволення заявлених вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача судом встановлено не було.

За встановлених обставин, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко