Справа № 184/2681/21
Номер провадження 2/184/133/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

за участю представника позивача - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна бабуся з боку батька - ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті був батько позивача ОСОБА_7 . Він, звернувся до приватного нотаріусу Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Полянського Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після своєї померлої матері. Таким чином, ОСОБА_7 прийняв спадщину, що залишилася після смерті його матері, але не оформив своїх спадкових прав на вказану вище квартиру. ОСОБА_7 після смерті своєї матері, в листопаді 2017 року, поселився у вказаній вище квартирі і проживав в ній до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з цим, він не змінив місце своєї реєстрації та залишався бути зареєстрованим в своєму житловому будинку АДРЕСА_2 , в якому також зареєстровані: позивач, її сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами належав на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 11 грудня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Бойко Л.П..

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті, позивач звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. з заявою про реєстрацію спадкової справи після смерті її померлого батька.

У свою чергу, 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Бойко Л.П. на підставі заяви позивача була здійснена реєстрація спадкової справи після смерті батька за № 153/2021, а також здійснена реєстрація спадкової справи у Спадковому реєстрі за № 67738161. Сестра позивача ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталися, і заяви про прийняття спадщини не подавали, не звертаючи уваги на той факт, що на час смерті їхнього батька вони проживали окремо від нього. Таким чином, вони фактично не прийняли спадщину, що залишилася після смерті батька.

10 грудня 2021 року позивач знову звернулася до приватного нотаріуса Бойко Л.П. та надала їй усі необхідні документи для оформлення своїх спадкових прав на спадщину, що залишилася після смерті її померлого батька ОСОБА_7 , а саме на належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м. та жилою площею 25,2 кв.м., розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 600 кв. м., а також на квартиру, яку він отримав у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дії від 10 грудня 2021 року відмовила позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті її батька, посилаючись на те, що згідно довідки про останнє місце проживання ОСОБА_7 № 1065 від 26.05.2021 року, на момент смерті разом ним в житловому будинку АДРЕСА_2 облає були зареєстровані позивач, її сестра ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_3 , що є підставо вважати їх такими, що прийняли спадщину згідно ч.3 ст.1268 ЦК України.

Позивач після смерті батька подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого померлого батька ОСОБА_7 ЇЇ сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 такої заяви не подавали. Крім того, сестра позивача ОСОБА_2 на даний час перебуває на території тимчасово окупованого Криму та на спадщину , що залишила після смерті батька вона не претендує. Брат позивача ОСОБА_3 на даний час проживає в зазначеному житловому будинку, він страждає на наркотичну залежність, і не збирається оспорювати викладених фактів.

Виходячи з викладених вище обставин нотаріус повідомила позивача про те, що вона має право звернутися до суду з цим позовом та претендувати на все спадкове майно, якщо дійсно її брат та сестра не проживали разом з батьком на час відкриття спадщини і таким чином не прийняли спадщину, що залишилася після його смерті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги позивача з вимог викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 , до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав.

Вислухавши доводи представника позивача, показання свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.06.2011р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, при реєстрації шлюбу позивачу ОСОБА_6 було змінено прізвище на шлюбне « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.11).

У свою чергу, ОСОБА_5 є рідною матір`ю батька позивача ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Таким чином, ОСОБА_5 є рідною бабусею ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишила.

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на майно від 05.07.1993р., виданого Виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області (а.с.12).

Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті був її рідний син та батько позивача ОСОБА_7 . Він у встановлений законом строк звернувся до Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Полянського Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після своєї померлої матері. Таким чином, ОСОБА_7 прийняв спадщину, що залишилася після смерті його матері, але не оформив своїх спадкових прав на вказану вище квартиру, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.27).

Таким чином він, відповідно до вимог ч.5 ст.1268 ЦК України, отримав право власності на квартиру, що залишилася після смерті його матері.

Як вказує позивач, ОСОБА_7 в листопаді 2017 року після смерті своєї матері, поселився у вказаній вище квартирі і проживав в ній до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з цим, він не змінив місце своєї реєстрації та залишався бути зареєстрованим в своєму житловому будинку АДРЕСА_2 , в якому також зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , її сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 .

Наведене також підтверджується актом від 17.12.2021р. про перевірку паспортного обліку по АДРЕСА_3 , виданим МКП «Житлкомсервіс», згідно якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2017 року до дня смерті без реєстрації мешкав ОСОБА_7 (а.с.26).

Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами належав ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 11 грудня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Бойко Л.П. (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 (а.с.8).

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_7 не залишив.

Після його смерті, позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. з заявою про реєстрацію спадкової справи після смерті її померлого батька.

У свою чергу, 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Бойко Л.П. на підставі заяви позивача ОСОБА_1 була здійснена реєстрація спадкової справи після смерті її батька ОСОБА_7 за № 153/2021, а також здійснена реєстрація спадкової справи у Спадковому реєстрі за № 67738161.

10 грудня 2021 року позивач знову звернулася до приватного нотаріуса Бойко Л.П. та надала їй усі необхідні документи для оформлення своїх спадкових прав на спадщину, що залишилася після смерті її померлого батька ОСОБА_7 , а саме на належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м. та жилою площею 25,2 кв.м., розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 600 кв. м., а також на квартиру, яку він отримав у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дії від 10 грудня 2021 року відмовила позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті її батька, посилаючись на те, що згідно довідки про останнє місце проживання ОСОБА_7 № 1065 від 26.05.2021 року, на момент смерті разом ним в житловому будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані позивач, її сестра ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_3 , що є підставо вважати їх такими, що прийняли спадщину згідно ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.29-30).

Як вказує позивач, її сестра ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталися, і заяви про прийняття спадщини не подавали, не звертаючи уваги на той факт, що на час смерті їхнього батька вони проживали окремо від нього. Таким чином, вони фактично не прийняли спадщину, що залишилася після смерті батька.

Наведене також підтверджується спадковою справою №153/2021 від 31 травня 2021 року, відкритою приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позивач після смерті батька подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого померлого батька ОСОБА_7 , а її сестра ОСОБА_2 та брат ОСОБА_3 такої заяви не подавали.

Крім того, факт не проживання померлого ОСОБА_7 за однією адресою із своїми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , знайшов своє підтвердження допитаними в судовому засіданні свідками.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала на те, що після смерті своєї матері ОСОБА_5 її син ОСОБА_7 переїхав до квартири АДРЕСА_1 , де проживав один. Його діти проживала окремо від нього та лише приходили провідувати останнього.

Крім того, свідок ОСОБА_11 надала показання, згідно яких ОСОБА_7 після смерті своєї матері переїхав на постійне місце проживання до квартири матері за адресою АДРЕСА_3 . Проживав там один до дня своєї смерті. ОСОБА_1 приходила його навідувати, другу його доньку вона ніколи не бачила, оскільки вона проживала окремо.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно вимог ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

При цьому, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, діти померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були лише зареєстровані з померлим за однією адресою, фактично проживали за різними адресами.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зверталися до нотаріуса у встановлений законодавством строк з заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаються такими, що не прийняли спадщину після померлого, оскільки не проживали разом та не подали заяву про прийняття спадщини.

У свою чергу, ОСОБА_1 подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк після померлого батька, а отже вважається такою, що прийняла спадщину.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв.м. та житловою площею 27,2 кв.м., що зареєстрована на ім`я ОСОБА_5 на підставі свідоцтва право власності на житло від 05 липня 1993 року, виданого виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області та на житловий будинку АДРЕСА_2 загальною площею 51,2 кв.м. та житловою площею 25,2 кв.м., що зареєстрований на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 11 грудня 1997 року, посвідченому приватним нотаріусом Бойко Л.П. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.04.2022р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду А. М. Коваль