Справа № 203/2628/21
Провадження № 2/0203/194/2022
УХВАЛА

11 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Ноторової Є.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження усне клопотання представника відповідача про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на підставі пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання батьківства, в якому позивач просить суд:

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Польщі, батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про батька ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року, цивільну справу № 203/2628/21, провадження № 2/0203/1091/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 27.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

10.09.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви належним чином та у повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.09.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.01.2022 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Ткаченко С.М. подав до суду письмове клопотання про повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

В обґрунтування свого клопотання представник відповідача зазначив, що він ознайомився з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами, в результаті чого дійшов висновку про те, що позовну заяву необхідно повернути позивачу або залишити її без розгляду. Так, на думку представника відповідача, з огляду на те, що позовну заяву не було підписано адвокатом, а лише посвідчено із застосуванням штампу факсиміле, відсутність особистого підпису представника позивача не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа. Представник відповідача вважає, що позовна заява та ордер, які є посвідченими факсиміле, не були підписані представником позивача та ухвалу суду від 27.07.2021 року про залишення без руху позовної заяви не було виконано. Тому позовна заява підлягає поверненню або залишенню без розгляду.

Також, як зазначив представник відповідача, використання факсиміле при підписанні позову під час звернення до суду не передбачено чинним законодавством. Так, враховуючи те, що факсиміле по своїй суті є копією графічного зображення підпису особи, а підпис представника позивача адвоката Дубчак Л.С. на позовній заяві беззаперечно відтворений за допомогою факсиміле, це не може вважатися таким, що підтверджує повноваження особи, якою подано позов. За таких обставин представник відповідача зазначив, що у суду відсутні підстави вважати, що позовна заява скріплена власноручним підписом уповноваженого представника позивача. Позовна заява, яка підписана за допомогою технічних засобів або факсиміле, в розумінні ЦПК України, є такою, що не підписана повноважною особою позивача, оскільки не виражає особисту волю особи, яка здійснила такий підпис, про намір захисту порушених прав, що є підставою для застосування відповідних наслідків: повернення позовної заяви або залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, у клопотанні представник відповідача посилається на положення ст. 44 ЦПК України щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами на звернення до суду з позовом, що має очевидно штучний характер. На думку представника відповідача, представник позивача, подаючи позов, беззаперечно не міг не знати, що відбулось збирання, зберігання та використання документів, що містять конфіденційну інформацію, а також персональні дані відповідача та третіх осіб без їх письмового дозволу. Також відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України, на час звернення з позовом до суду дитині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось вже 20 років, що є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, представник відповідача просить суд:

- залишити без розгляду позовну заяву про визнання батьківства;

- повернути позивачу позовну заяву про визнання батьківства та додані до неї документи.

У підготовче засідання, призначене на 11.02.2022 року, з`явились представник позивача та представник відповідача.

Треті особи у підготовче засідання не з`явились, хоча були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думки представника позивача та представника відповідача, на підставі ст.ст.128, 223 ЦПК України, продовжив підготовче засідання за відсутності третіх осіб.

Під час підготовчого засідання представник відповідача підтримав подане ним письмове клопотання в частині вимог про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на підставі пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі, що розглядається та просив суд його задовольнити у повному обсязі, підстави звернення до суду з клопотанням про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на підставі пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому представник відповідача зазначив, що суд не вирішив його клопотання в частині вимог про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на звернення до суду із штучним позовом, що не має предмета позову, тому він заявив відповідне усне клопотання.

Представник позивача Ковирєв М.В. заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на підставі пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі, вважаючи, що доводи представника відповідача є безпідставними. Тим більше, представник позивача зазначив, що волевиявлення позивача на звернення до суду з позовом підтверджено ним самим, бо він був присутнім під час підготовчого засідання, призначеного на 09.12.2021 року, та повідомив суду підстави та мотиви звернення до суду з позовом про визнання батьківства.

З огляду на викладене, представник позивача зазначив, що позивач не зловживав своїми процесуальними правами, а лише звернувся до суду за захистом своїх порушених або невизнаних прав, тому просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення та думки осіб, які брали участь у підготовчому засіданні, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Тлумачення зазначених вище норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові (постанова Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 318/89/18).

Принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанови Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 910/1873/17, від 09.02.2021 року у справі № № 910/5251/20).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз викладених вище норм та обставин справи вказує на те, що позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання батьківства, реалізував своє право на звернення до суду з позовом в порядку, встановленому ЦПК України, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а посилання представника відповідача на те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами є безпідставними та спростовуються викладеним вище. Крім того, суд зазначає, що посилання представника відповідача на положення пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України є помилковими, бо норма, на яку посилається представник відповідача в усному клопотанні, регламентована пунктом 3 частини 2 статті 44 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні усного клопотання представника відповідача про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на підставі пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 44, 49, 260, 261, 263, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні усного клопотання представника відповідача про визнання зловживанням позивачем своїми процесуальними правами на підставі пункту 3 частини 1 статті 44 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання батьківства відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 18.02.2022 року.

Суддя Ф.М. Ханієва