Провадження № 2/522/1780/22
УХВАЛА

18 квітня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Косіциної В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дідуренко С.В. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни про визнання договору іпотеки недійсним.

13 квітня 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дідуренко С.В. надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що в цілому складається з однієї житлової кімнати житловою площею 16,7 кв. м та підсобних приміщень, загальною площею 31,1 кв. м., реєстраційний номер: 7992534 і заборонити вчинення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо вказаної нерухомості.

Заявник вказує, що на даний час існує загроза задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на забезпечення виконання недоведених до відома позивача як іпотекодавця зобов`язань за кредитним договором.

Як вбачається із наданих суду матеріалів справи, предметом розгляду по даному позову є майно (квартира), що є предметом іпотеки та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, передбачено нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи.

При цьому, 12.04.2022 року на електронну адресу суду надійшло заява від представника АТ «Альфа-банк» Борщенко К.Ю. про проведення судового засідання без участі представника АТ «Альфа-Банк». Також просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі та застосувати строк позовної давності у разі, якщо суд прийде до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги.

15.04.2022 року від представника АТ «Альфа-банк» Борщенко К.Ю. надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Разом з тим, суд звертає увагу, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі. Предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому у суду відсутні підстави вважати, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі 755/5333/20 від 24.02.2021 року.

Враховуючи викладене суд вважає, що клопотання про забезпечення позову є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дідуренко С.В. про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту до Одеського апеляційного суду.

Суддя Косіцина В.В.