Справа № 174/94/22
п/с № 2/174/118/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (далі АТ «ОГХК» в особі філії «ВГМК» АТ «ОГХК») звернулося до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03.01.2015 року між ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», правонаступником якого є АТ «ОГХК» від імені якого виступає філія «ВГМК» АТ «ОГХК» та ОСОБА_1 був укладений трудовий договір згідно наказу № 02-п від 01.01.2015 року, відповідно до якого відповідача було прийнято в відділення №1 з ремонту транспорту дільниці з ремонту транспорту механослужби слюсарем з ремонту автомобілів дизельних та карбюраторних по 4 розряду гірничо-транспортного виробництва філії «ВГМК» ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»

21.07.2015 року наказом № 309-П відповідача було переведено за основним місцем роботи у тому ж виробництві машиністом конвеєра продуктивності 5000 м.куб/год дільниці гірничих робіт №1 розкривних комплексів кар`єру № 7 по 4 розряду.

Крім того, відповідач мав право отримати додаткові відпустки: за безперервний стаж роботи - 4 календарних дні та за роботу зі шкідливими умовами праці - 7 календарних днів, за особливий характер роботи - 7 календарних днів.

На підставі цього, відповідач згідно графіку надання щорічних відпусток на 2021 рік та його особистої заяви, скористався цим правом і позивачем йому була надана щорічна основна відпустка за період роботи з 03.01.2020 по 02.11.2022 року тривалістю 42 календарний день. Відповідно до цього наказу позивачем було здійснено нарахування заробітної плати за час відпустки на загальну суму 17953,74 грн. та 24.02.2021 здійснено її перерахування на картковий рахунок відповідача в розмірі 13612,00 грн., з урахуванням утриманих сум податку на доходи осіб, військового збору.

Відповідача було звільнено з філії «ВГМК» АТ «ОГХК» з 20.10.2021 року на підставі наказу № 303 від 20.10.2021 за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. В п. 3 цього наказу зазначено про те, що бухгалтерії необхідно здійснити з відповідача утримання із заробітної плати за 12 (дванадцять) днів відпустки, які були надані в рахунок не відпрацьованої частини робочого року за період з 21.09.2021 по 02.01.2022.

Період роботи на філії, який дає право на щорічну основну відпустку відповідачу повної тривалості, тобто 24 календарних дні та 18 календарних днів щорічної додаткової відпустки, є з 03.01.2021 по 02.01.2022 року, що складає 365 календарних днів.

Проте у зв`язку з тим, що відповідач використав всі 42 дня відпустки до закінчення робочого року, тобто до 02.01.2022, і не дочекавшись цієї дати його було звільнено, в нього виникла заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки відповідача перед позивачем за 12 днів відпустки у розмірі 4129,36 грн. на дату звільнення. До теперішнього часу, відповідач суму боргу не погасив, будь-якої відповіді на отриману вимогу про погашення заборгованості не надав. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю.

Ухвалою від 18.02.2022 року, відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу.

У визначений в ухвалі строк відповідачем відзив не подано.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява в якій він позов підтримав повністю та просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

В зв`язку з цим, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справі підтверджено, що згідно наказу № 02-п від 01.01.2015 року ОСОБА_1 прийнято в відділення №1 з ремонту транспорту дільниці з ремонту транспорту механослужби слюсарем з ремонту автомобілів дизельних та карбюраторних 4 розряду гірничо-транспортного виробництва філії «ВГМК» ДП «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (а.с. 6).

Відповідно до наказу № 309-П від 21.07.2015 року ОСОБА_1 було переведено за основним місцем роботи у тому ж виробництві машиністом конвеєра продуктивності 5000м.куб/год дільниці гірничих робіт №1 розкривних комплексів кар`єру № 7 по 4 розряду, а потім тимчасово переведено на іншу роботу до допоміжної дільниці філії «ВГМК» АТ «ОГХК» (а.с. 7, 13).

Відповідно до наказу про надання щорічної відпустки № 321 щв/тр від 18.02.2021 відповідачу надано щорічну відпустку за період роботи з 03.01.2021 року по 02.01.2022 року у кількості 42 календарних днів (24 дні щорічної відпустки, за роботу зі шкідливими умовами праці - 7 календарних днів, за особливий характер роботи - 7 календарних днів). Період відпустки 03.03.2021 року по 14.04.2021 року (а.с. 8).

Відповідно до довідки № 26 від 10.01.2022 року фактично нараховано та виплачено заробітну плату ОСОБА_1 за період з лютого по жовтень 2021 р., борг у розмірі 4129,36 грн. (а.с. 9).

Згідно наказу № 303 від 20.10.2021 року відповідача було звільнено з 20.10.2021 року за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України зі згодою профспілкового комітету «ВГМК» (а.с. 15, 16).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2021 за вих. № 234/3831 ОСОБА_1 було направлено повідомлення (вимогу) про необхідність сплати надлишково виплачених коштів в сумі 4129,36 грн. (а.с. 19, 20). Станом на день розгляду справи у суді відповідачем грошові кошти не повернуті, що фактично і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в п. 3, 5, 6 ст. 36 і п. 1, 2 і 5 ст. 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 136 КЗпП України, розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Також міський суд враховує позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 № 332/1433/17 про те, що системне тлумачення положень ст.ст. 127, 233 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про відпустки» дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.

Під час судового розгляду беззаперечно встановлено, що відповідач перебував у трудових відносинах із підприємством позивача. Борг, який позивач просить стягнути з відповідача виник через надання відпустки за невідпрацьований час у кількості 12 днів (12 днів боргу станом на момент звільнення).

Як на підставу позову, позивач посилався на неможливість проведення відрахування із заробітної плати відповідача, тому він звернувся до суду. До спірних правовідносин підлягають застосуванню ст. 127 КЗпП України та ст. 22 ЗУ «Про відпустки».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідача звільнили з роботи 20.10.2021 року до закінчення невідпрацьованої частини робочого року за період з 21.09.2021 року по 02.01.2022 року, за який він одержав відпустку 12 днів, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом (розпорядженням) підприємства не проведено, що підтверджується матеріалами справи, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку. До суду позивач звернувся із вказаним позовом в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Наданий суду розрахунок відповідачем не оспорено, перевірено судом, відтак він є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи.

Беручи до уваги, що вказані кошти ОСОБА_1 у добровільному порядку повернуто не було, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2 481 грн. на день звернення позивача до суду 07.12.2021 року відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 223, 258, 259, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () заборгованість із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 4 129 (чотири тисячі сто двадцять дев`ять) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» () суму судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ілюшик