ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2577/22 Справа № 205/160/21 Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову посилався на те, що у травні 2020 року вона дізналась про те, що ліквідаційною комісією ВАТ «Словянське хлібоприймальне підприємство» здійснюється продаж адміністративної будівлі.

Зв`язавшись з головою ліквідаційної комісії, вони домовились про укладання договору купівлі-продажу зазначеної будівлі.

15 травня 2020 року вона сплатила до каси підприємства 200000 грн., після чого відповідач тривалий час обіцяв підготувати документи для продажу приміщення адміністративної будівлі для належного укладання договору.

Однак тривалий час до вересня 2020 року відповідач не здійснював ніяких дій з оформлення договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим 01.07.2020 року вона зверталась до відповідача з вимогою нотаріального посвідчення договору, однак відповідач ухилявся від цього і у вересні 2020 року заявив, що все влаштує, однак їй необхідно доплатити для укладання договору купівлі-продажу 8000 доларів США.

Вказану суму вона передала особисто відповідачу сподіваючись, що вказана сума коштів є необхідною для сплати за майно, що вона мала намір придбати, а відповідач здійснить всі необхідні дії для належного нотаріального оформлення договору купівлі-продажу адміністративної будівлі.

Відповідач на підтвердження отримання від неї грошових коштів написав розписку.

Вона погодилась на такі умови та передала відповідачу грошові кошти у сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ (1$- 28.43грн.) станом на 05.01.2021 року становить 227440 грн.

Однак до теперішнього часу договір купівлі-продажу зазначеної будівлі вони не уклали з вини відповідача, оскільки він на її неодноразові вимоги укласти та нотаріально посвідчити договір не реагує, ухиляється від його укладання договору.

Відповідач є головою ліквідаційної комісії ВАТ «Словянське хлібоприймальне підприємство» і відповідно до своїх повноважень саме він має право розпорядженням майном та має право на укладання договорів.

Окрім того вважає, що відповідач, який особисто отримав від неї грошові кошти в сумі 8000 доларів США, та не надав їй документу про отримання цих коштів підприємством, має бути відповідачем та повернути зазначені кошти.

При передачі нею грошових коштів вона та відповідач мали намір укласти договір купівлі-продажу зазначеної будівлі, хоча відповідач при отриманні від неї вказаних коштів діяв начебто, як голова ліквідаційної комісії ВАТ «Словянське хлібоприймальне підприємство», фактично отримані ним грошові кошти на рахунок підприємства не передавав, тобто отримав особисто.

Оригінал розписки знаходиться в неї, що підтверджує факт передання грошових коштів відповідачу.

Після цього вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням посвідчити договір нотаріально або повернути їй передані грошові кошти, однак він ігнорує її вимоги та не повертає їх.

Вважає, що передані нею відповідачу грошові кошти, відповідач утримує без достатньої правової підстави, оскільки отримав їх як аванс в рахунок оплати вартості адміністративної будівлі за договором купівлі-продажу, який вони мали намір укласти, про такий намір зазначено і у договорі № 5 від 11.05.2020 року, який підписаний відповідачем.

Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ними укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана нею відповідачу грошова сума у розмірі 8000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню.

У зв`язку із чим позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму авансу у розмірі 227 440 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, між позивачем і відповідачем існували договірні зобов`язання, що полягати в домовленості придбання адміністративної будівлі за обумовлену суму коштів 200 000 грн., які ОСОБА_1 дійсно сплатила підприємству відповідно до договору купівлі-продажу від 11 травня 2020 року, що підтверджується квитанцією ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» до прибуткового касового ордера №7 від 15 травня 2020 року (а. с. 63).

Матеріалами справи також підтверджено, що 11 травня 2020 року між ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" в особі Голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу адміністративної будівлі, загальною площею 685,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець оплатити договірну ціну будівлі у розмірі 200 000 грн., так зазначено у п. п. 3.3. цього Договору продавець зобов`язується надати покупцю наступні документи: акт приймання-передачі майна та технічний паспорт (а. с. 8).

Відповідно до розписки від 15 вересня 2020 року ОСОБА_2 - Голова ліквідаційної комісії ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" отримав від ОСОБА_1 8000 доларів США в рахунок оплати за продаж адміністративної будівлі розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Відповідно до офіційного веб-порталу судової влади України, на якому публікується інформація про діяльність судів загальної юрисдикції, судом встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2021 року з ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" на користь ОСОБА_1 стягнуто суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 200000 грн., з підстав укладання вищевказаного договору купівлі-продажу від 11 травня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки позивачем не надано доказів передачі ОСОБА_1 коштів саме ОСОБА_2 заявленої у такій розписці сумі.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна строна повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна,

б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи,

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених статтею11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають:

1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Матеріали справи свідчать про те, що грошова сума у розмірі 8 000 дол. США, яку просить стягнути позивач, була передана в рахунок оплати за продаж адміністративної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, встановлено, що договір купівлі-продажу № 5 від 11 травня 2020 року та АКТ прийому-передачі майна до Договору купівлі-продажу № 5 від 11 травня 2020 року підписано сторонами та скріплено печаткою товариства, проте не посвідчено нотаріально.

Також, встановлено, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" про визнання дійсним договору купівлі-продажу залишено без задоволення, оскільки право власності на нерухоме майно, що є предметом договору купівлі-продажу, не зареєстроване, зазначений об`єкт за відомостями КП "БТІ" незавершений будівництвом, що і є перешкодою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу № 5 від 11.05.2020 року, тоді як законом не передбачено можливості визнання дійсним у судовому порядку правочину, який підлягає державній реєстрації але не зареєстрований, оскільки визнати дійсним можна лише укладений договір.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2021 року з ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" на користь ОСОБА_1 стягнуто суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 200 000 грн, з підстав укладання вищевказаного договору купівлі-продажу від 11 травня 2020 року.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Правовий висновок, зроблений Верховним Судом України в Постанові від 04 жовтня 2017 року у справі №6-1216цс17, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, полягає у вилученні в особи -набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку лравовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул від нього.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки відповідач безпідставно набув грошові кошти, які зворотно не повернуті позивачу.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково, або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5 686,4 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 227 440 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 686,4 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: