Справа № 127/9949/18
Провадження 4-с/127/8/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, заінтересовані особи: заступник начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Белза Олександр Іванович, ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області в січні 2022 року звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця, заінтересовані особи: заступник начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Белза О.І.

Скарга мотивована тим, що постановою заступника начальника Замостянського РВ ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 17.04.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/9949/18, виданого 26.12.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми авансу в розмірі 1234715,62 грн., стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9162,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13215,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою заступника начальника Замостянського РВ ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 17.04.2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

З метою примусового виконання судового рішення ОСОБА_1 просив виконати судове рішення шляхом реалізації арештованого майна боржника, в тому числі квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Однак виконавча служба не змогла виставити на примусову реалізацію квартиру АДРЕСА_1 , оскільки боржник ОСОБА_2 , які достовірно було відомо про накладення арешту на квартиру, з метою ухилення від виконання судового рішення 02.07.2019 року здійснила реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до квартири АДРЕСА_1 .

Скаржник вважає, що дії ОСОБА_2 свідчать про те, що вона здійснювала реєстрацію місця проживання особи з малолітньою дитиною з метою свідомого перешкоджання виконанню рішення суду і свідомого створення перешкод для проведення виконавчих дій.

Замостянський відділ ДВС міста Вінниці звернувся до органу опіки та піклування Вінницької міської ради із запитом щодо надання дозволу (відмови у наданні дозволу) на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , однак не отримав ні дозволу ні відмови в реалізації квартири.

На повторний запит від 27.10.2020 року виконавчий комітет Вінницької міської ради рішенням № 2428 від 19.11.2020 року відмовив ДВС у наданні дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , право користування якою має малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2021 року за заявою Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заінтересована особа Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про встановлення прядку виконання рішення суду у справі № 127/9949/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу заяву було залишено без задоволення.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.05.2021 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року змінено в частині мотивів відмови у заяві з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Скаржник зазначає, що ОСОБА_3 зареєструвалась у спірній квартирі разом із малолітньою дитиною не як член сім`ї власника квартири, в спірну квартиру не вселялась та не проживає в ній, а лише зареєстрована в квартирі з дитиною. ОСОБА_3 та її дитина зареєстровані в квартирі з 02.07.2019 року. Здійснюючи реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_4 в спірній квартирі вже після накладення арешту на квартиру, ОСОБА_2 не змогла не розуміти можливих наслідків, а саме: звернення стягнення на квартиру в разі невиконання рішення суду.

ОСОБА_1 04.01.2022 року звернувся до Другого відділу ДВС у Місті Вінниці із заявою про реалізацію спірної квартири, однак 24.01.2022 року отримав відмову, в якій зазначено, що станом на 11.01.2022 року відсутні законні підстави для примусової реалізації спірної квартири у зв`язку з неотриманням державним виконавцем дозволу на таку реалізацію від органів опіки та піклування, як того вимагає п. 29 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У зв`язку з вищенаведеним скаржник вважає дану відмову протиправною та такою що порушує його права на виконання судового рішення про стягнення на його користь відповідних коштів.

Ухвалою суду від 16.02.2022 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заперечив в задоволенні скарги.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 447, 448, 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.10.2018 року у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати позивача зі сплати судового збору та на правничу допомогу адвоката залишено без відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 400,00 грн. понесених відповідачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.12.2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.03.2019 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму авансу в розмірі 1234715,62 грн.; Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9162,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13215,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

17.04.2019 року заступником начальника Замостянського відділу ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Белзою О.І. відкрито виконавче провадження, № 58926511 про примусове виконання виконавчого листа № 127/9949/18, виданого 26.12.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області.

17.04.2019 року заступником начальника Замостянського відділу ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Белзою О.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/9949/18, виданого 26.12.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено постанову про арешт майна боржника, з метою примусового виконання рішення суду накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 : все рухоме й нерухоме майно.

З метою примусового виконання судового рішення ОСОБА_1 просив виконати судове рішення шляхом реалізації арештованого майна боржника, в тому числі квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Однак виконавча служба не змогла виставити на примусову реалізацію квартиру АДРЕСА_1 , оскільки боржник ОСОБА_2 здійснила реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до квартири АДРЕСА_1 .

Замостянський відділ ДВС міста Вінниці звернувся до органу опіки та піклування Вінницької міської ради із запитом щодо надання дозволу (відмови у наданні дозволу) на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , однак не отримав ні дозволу ні відмови в реалізації квартири.

На повторний запит від 27.10.2020 року виконавчий комітет Вінницької міської ради рішенням № 2428 від 19.11.2020 року відмовив Замостянському відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області у наданні дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , право користування якою має малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2021 року за заявою Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заінтересована особа Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про встановлення прядку виконання рішення суду у справі № 127/9949/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу заяву було залишено без задоволення.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.05.2021 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року змінено в частині мотивів відмови у заяві з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.06.2021 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 березня 2021 року скасовано та постановлено нову. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 127/9949/18 задоволено. Заборонено ОСОБА_2 реєструвати в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, місце проживання осіб, в тому числі з малолітніми та неповнолітніми дітьми, малолітніх та неповнолітніх дітей. Заборонити вчиняти інші дії щодо квартири АДРЕСА_1 , зокрема: передавати в оренду, суборенду, позичку, інші види оплатного чи безоплатного користування третім особам, видавати довіреності щодо квартири, укладати інші договори, в тому числі попередні договори. Заборонити Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради та іншим органам реєстрації місця проживання осіб в місті Вінниця здійснювати реєстрацію місця проживання будь яких осіб за адресою: АДРЕСА_3 . Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 04.01.2022 року звернувся до Другого відділу ДВС у Місті Вінниці із заявою про реалізацію спірної квартири, однак 24.01.2022 року отримав відмову, в якій зазначено, що станом на 11.01.2022 року відсутні законні підстави для примусової реалізації спірної квартири у зв`язку з неотриманням державним виконавцем дозволу на таку реалізацію від органів опіки та піклування, як того вимагає п. 29 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431(далі-Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованогомайна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною).

Відповідно до п. 2 Розділу II Порядку заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронний аукціон чи аукціон за фіксованою ціною); відомості про наявність/відсутність згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя) на проведення третього електронного аукціону у спосіб продажу майна з можливістю зниження стартової ціни лоту; вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6-10 розділу ІІІ цього Порядку); місцезнаходження майна (для нерухомого майна точна поштова адреса, для рухомого адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; фото- та/або відеоматеріали; кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку, яким визначено перелік документів (в електронній або паперовий формі), які подаються разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, і ним визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 29 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5(далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, положення яких судом наведено вище, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19), від 10 жовтня 2019 року в справі № 751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19 ).

Судовим розглядом установлено, що виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішенням № 2428 від 19.11.2020 року було відмовлено Замостянському відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області у наданні дозволу на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , право користування якою має малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У відповідності до частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 року у справі № 755/12052/19 дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу Держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій Держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

У п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року за № 755/12052/19 (провадження 14-113цс21) зазначено, що повноваження Держвиконавця не мають того характеру та обсягів, які має суд, зокрема в межах цивільного процесу. Обов`язки і права виконавців, закріплені у ст. 18 Закону України про виконавче провадження, не відповідають широті повноважень та обов`язків суду, передбачених ЦПК України для вирішення судових спорів. Як приклад можна навести ст. 19 СК України, яка передбачає право суду не погодитись з висновками органу опіки та піклування. Тоді як законодавство України, зокрема Закон «Про виконавче провадження», такими повноваженнями Держвиконавця не наділяє. Також, наприклад, Держвиконавець позбавлений можливості встановлювати чи є у власності неповнолітніх дітей, місце проживання яких зареєстровано у квартирі, яка підлягає реалізації в рамках виконавчого провадження, інше житлове приміщення, чи мають вони право користування іншим житловим приміщенням.

Оскільки в провадженні державного виконавця знаходиться виконавче провадження на виконання судового рішення, яким безпосередньо не передбачено звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, заінтересовані особи: заступник начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Белза Олександр Іванович, ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя