Ухвала

12 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 759/10589/13-ц

провадження № 61-20397св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Прокуратура Святошинського району міста Києва, правонаступником якої є Святошинська окружна прокуратура міста Києва, відповідач - Київська міська рада, ОСОБА_1 ,
особа, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції та подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської прокуратури на постанову Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Прокуратура Святошинського району міста Києва, правонаступником якої є Святошинська окружна прокуратура міста Києва, звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 25 квітня 2014 року (у складі судді Кривов`яза А. П.) позов

Прокуратури Святошинського району міста Києва задоволено.

Визнано незаконним і скасовано рішення Київської міської ради

від 09 липня 2009 року «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 ».

Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 912783 на право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім`я ОСОБА_1 . Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17 червня 2010 року

та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05-7-03777, на підставі рішення Київської міської ради

від 09 липня 2009 року.

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, вартістю 358 040,75 грн, за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Київській міській раді земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, вартістю

358 040,75 грн.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції,

у березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 грудня

2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі статті 185 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , особа, яка не брала участі у справі, оскаржила його

в апеляційному порядку.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 20 жовтня

2021 року замінено у даній справі Прокуратуру Святошинського району міста Києва (Київську місцеву прокуратуру № 8) на Святошинську окружну прокуратуру міста Києва.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Прокуратури Святошинського району міста Києва відмовлено.

У касаційній скарзі Київська міська прокуратура просить скасувати постанову апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено до розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою

статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом Прокуратури Святошинського району міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку, зобов`язання повернути земельну ділянку призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська
С. Ю. Мартєв
В. В. Сердюк