Справа № 307/776/22
Провадження № 2/307/174/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Пальонна М.Є.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про скасування заборони на відчуження ( архівний запис),

встановив:

Адвокат Гримут Т.В. від імені ОСОБА_1 21 лютого 2022 року пред`явила позов до Тячівської державної нотаріальної контори про скасування заборони (архівний запис) на нерухоме майно, а саме, заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , накладену Тячівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 06 листопада 2006 року, реєстраційний номер обтяження № 4006378, здійснену на підставі повідомлення б/н Тячівського відділення Держбанку від 27 листопада 1972 року, архівний номер: 3244709LVOV36, архівна дата: 07 лютого 2002 року, дата виникнення: 27 листопада 1972 року, № реєстру: 480245-206, внутр. №FF01CE2823F32F2B494C, коментарій: 1883-285/1972.

В обґрунтування позову посилалася на те, що позивач звернувся до Тячівської державної нотаріальної контори з метою оформлення договору дарування своєї частки житлового будинку, однак виявилося, що на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 накладена заборона відчуження (архівний запис), відтак неможливо вчинити будь-які нотаріальні дії відносно даного майна.

Згідно довідки № 400 від 03 грудня 2021 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Солотвинської селищної рази зазначено, що об`єкту нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (раніше під номером 39), присвоєно номер 41.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вищевказаний житловий будинок накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 4006378, зареєстровано 06 листопада 2006 року реєстратором Тячівською державною нотаріальною конторою.

Із вказаної інформаційної довідки вбачається, що підставою для обтяження було повідомлення б/н від 27 листопада 1972 року Тячівського відділення Держбанку.

За адвокатським запитом до НБУ отримано відповідь стосовно правонаступництва відділення Держбанку СРСР, зокрема Тячівського відділення Держбанку СРСР в якому йдеться про те, що відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 06.10.1987 № 1118 «Про перебудову діяльності і організаційну структуру банків СРСР» на базі районних відділень Держбанку СРСР утворено районні відділення Агропромислового банку СРСР (далі - Агропромбанк СРСР (у т.ч. Тячівське відділення).

Згідно з постанови Ради Міністрів СРСР «Про перетворення Агропромислового банку СРСР в акціонерний комерційний Агропромисловий банк» від 18.07.1990 №703, Агропромбанк СРСР перетворено в Республіканський акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна» (далі - банк «Україна» АК). 28.09.1990 Державний банк СРСР зареєстрував банк «Україна» АК за №425.

Відповідно до рішення Ради банку «Україна» АК від 15.11.1990 (протокол №1) Закарпатське обласне управління Агропромбанку СРСР перетворено в Дирекцію банку «Україна» АК Закарпатської області, а також відділення Агропромбанку СРСР перетворені у відділення банку «Україна`АК.

29 червня 2001 року Правління Національного банку Україна прийняло постанову №249 «Про відкликання ліцензії на здійснення банківських операцій та ліквідації. Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» (23.12.1992 Національний банк зареєстрував статут Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» у навій редакції у зв`язку зі зміною найменування з Республіканського акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» на Акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна» (скорочене найменування - банк «Україна»).

З завершенням процедури ліквідації Національний банк виключив банк «Україна» з Державного реєстру банків.

У зв`язку з наведеними перетвореннями, заборона не була скасована помилково, а отже Тячівська державна нотаріальна контора не зможе отримати повідомлення від банку, якого на даний час не існує, про зняття заборони, згідно п. 5.1. глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Тобто, дві державні установи, які були залучені при накладенні заборони на даний час не можуть вирішити питання про його зняття.

Згідно листа №36418/19.9-38 Тячівський РВ ДВС повідомив, що станом на 16 листопада 2021 року відповідно до бази даних АСВП, АСВП (Архів), АСВП (спецпідрозділ) та книг обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, відсутні відкриті та не завершені виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб та інших майнових або аліментних зобов`язаннях, покладених судом та іншими органами.

Також, Тячівський РВ ДВС повідомив, що станом на 16 листопада 2021 року арештів та заборон на відчуження на житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_3 не накладалося.

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна - будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпорядження власним майном.

До цього часу позивачу про обтяження не було відомо і ніхто ніколи жодних претензій з приводу даного обтяження не заявляв по теперішній час.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 31 березня 2022 року.

Відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 березня 2022 року справу призначено до судового розгляду на 11 квітня 2022 року.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гримут Т.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач - Тячівська державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову, керуючись таким.

Із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 7 вересня 1972 року про що в книзі реєстрації актів укладення шлюбу Солотвинським бюро ЗАГС Тячівського району Закарпатської області зроблено запис № 43 ( а. с. 12).

Із реєстраційного посвідчення видно, що житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 порівно по Ѕ частині на праві особистої власності на підставі Договору про надання права на побудову індивідуального житлового будинку, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою 15 вересня 1972 року за №3896 та акта про закінчення будівництва житлового будинку, зареєстрованого виконкомом Солотвинської селищної Ради депутатів трудящих від 13 червня 1975 року за №72 (а. с. 13).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що 06 листопада 2006 року за № 4006378 реєстратором - Тячівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 27 листопада 1972 року Тячівського відділення Держбанку накладено обтяження заборону (архівний запис) на будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 ( а. с. 18-19).

Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Із відповіді Тячівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16 листопада 2021 року № 36418/19.9-38 видно, що станом на 16 листопада 2021 року відповідно до бази даних АСВП, АСВП (Архів), АСВП (спецпідрозділ) та книг обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, відсутні відкриті та не завершені виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб та інших майнових або аліментних зобов`язаннях, покладених судом та іншими органами.

Відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Тячівським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) арешт на нерухоме майно не накладався.

Також, станом на 16 листопада 2021 року арештів та заборон на відчуження на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3 , відділом не накладалося ( а. с. 22-23).

Із листа Національного банку України від 2 жовтня 2020 року видно, що згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 7 квітня 1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 7 квітня 1959 року № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР.

Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17 липня 1987 року №821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР).

Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

Згідно пункту 2 та 3 Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року № 873-ХІІ Верховною радою України було оголошено власністю України Український республіканський банк Держбанк СРСР і створено на його базі Національний банк України.

Постановою Президента Верховної Ради України від 07.10.1991 №1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України.

З огляду на наведене, Український республіканський банк Держбанк СРСР не має правонаступників.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 06.10.1987 №1118 «Про перебудову діяльності і організаційну структуру банків СРСР» на базі районних відділень Держбанку СРСР утворено районні відділення Агропромислового банку СРСР (далі - Агропромбанк СРСР (у т.ч. Тячівське відділення).

Згідно постановою Ради Міністрів СРСР «Про перетворення Агропромислового банку СРСР в акціонерний комерційний Агропромисловий банк» від 18.07.1990 №703, Агропромбанк СРСР перетворено в Республіканський акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна» (далі - банк «Україна» АК). 28.09.1990 Державний банк СРСР зареєстрував банк «Україна`АК за №425.

Відповідно до рішення Ради банку «Україна`АК від 15.11.1990 ( протокол №1) Закарпатське обласне управління Агропромбанку СРСР перетворило в Дирекцію банку «Україна`АК Закарпатської області, а також відділення Агропромбанку СРСР перетворені у відділення банку «Україна» АК.

29 червня 2001 року Правління Національного банку України прийняло постанову №249 «Про відкликання ліцензії на здійснення банківських операцій та ліквідацію Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» (23.12.1992 Національний банк зареєстрував статут Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» у новій редакції у зв`язку зі зміною найменування з Республіканського акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» на Акціонерний комерційний агропромисловий банк «Україна» (скорочене найменування - банк «Україна»).

У зв`язку з завершенням процедури ліквідації Національного банку виключив банк «Україна» з Державного реєстру банків (а. с. 24).

Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки, на даний час у позивача ОСОБА_1 немає невиконаних майнових зобов`язань перед Тячівським відділенням Держбанку тому, існування заборони на житловий будинок в АДРЕСА_1 (41) є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на це майно, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, відтак, порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати (обтяження) заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , накладену Тячівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 06 листопада 2006 року, реєстраційний номер обтяження № 4006378, здійснену на підставі повідомлення б/н Тячівського відділення Держбанку від 27 листопада 1972 року, архівний номер: 3244709LVOV36, архівна дата: 07 лютого 2002 року, дата виникнення: 27 листопада 1972 року, № реєстру: 480245-206, внутр. №FF01CE2823F32F2B494C, коментарій: 1883-285/1972.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4.

Відповідач: Тячівська державна нотаріальна контора, вул. Незалежності, 30, м. Тячів Закарпатська область, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Л.Р.Сас