ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/130/22 Справа № 207/1332/19 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу № 38, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 38, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивований тим, що позивач та третя особа ОСОБА_2 є власниками двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 25.09.2009 р. та від 02.10.2009 р., згідно яких позивач є власником 2/3 частини вищевказаної квартири, а третя особа, відповідно 1/3 частини квартири. Даний будинок АДРЕСА_2 перейшла у власність позивачу та третій особі в порядку спадкування від померлої дружини та матері, яка була членом даного ЖБК, та відповідно до ч. 3 ст. 384 Цивільного кодексу України набула право власності на квартиру шляхом її викупу.

Позивач та третя особа не є членами ЖБК № 38, оскільки не подавали заяву про вступ до кооперативу та рішення з цього питання загальними зборами не приймалося.

Зазначав, що в свою чергу, житлово-будівельні кооперативи створювалися з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, а також подальшої експлуатації та управління будинком житлово-будівельного кооперативу.

Починаючи з 2014 року у позивача постійно виникають конфліктні ситуації з правлінням ЖБК № 38 щодо нарахування сум з оплати за житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території та централізованого опалення.

У зв`язку з чим, позивач, уточнивши позовні вимоги, в останній редакції від 17.09.2020 року, просив суд:

- визнати незаконними дії житлово-будівельного кооперативу №38 з нарахування ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління будинком (квартплату) та послуги з центрального опалення у період з 01.01.2009 р. по 01.01.2016 р. Визнати незаконними дії житлово-будівельного кооперативу №38 щодо включення ОСОБА_1 до суми щомісячного платежу за послуги з управління будинком (квартплату) додаткових платежів (зарплата голові та бухгалтеру ЖБК №38, господарські витрати, банківські послуги), крім розрахованого згідно встановленого кошторисом кооперативу тарифу, який затверджено загальними зборами, із розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири АДРЕСА_3 , починаючи з 01.01.2016 року;

- визнати незаконними дії житлово-будівельного кооперативу № 38 з нарахування ОСОБА_1 заборгованості за послуги управління будинком (квартплату) та послуги з центрального опалення у період з 01.01.2016 р. по 30.04.2018 року включно;

- зобов`язати відповідача, до того часу, коли буде заключений з позивачем Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, без якого він не знає, скільки і за що саме треба платити, здійснювати помісячний перерахунок за послуги утримання будинку і прибудинкової території, тільки тих послуг, до яких мешканці нижче вказаної квартири мають відношення та користуються ними (освітлення сходів у під`їзді будинку, вивіз сміття), а також здійснювати помісячний перерахунок за послуги з центрального опалення згідно лічильника по теплу відповідно до затверджених тарифів із розрахунку на 1 кв. метр загальної (опалювальної) площі квартири АДРЕСА_3 , за період з 1 травня 2018 р. по день здійснення відповідачем вищевказаного перерахунку;

- зобов`язати відповідача виключити із суми нарахованої заборгованості ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 253,91 грн. пені та 6709,19 грн. штрафу згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2018 р. Стягнути з житлово-будівельного кооперативу №38 користь позивача судові витрати, а саме: 1536,80 грн. - судового збору та 3842,00 грн. - витрат на правову допомогу.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року залишено без змін.

22 лютого 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від від 10 лютого 2022 року.

Заява мотивована тим, що заявнику не зрозуміло чому суд апеляційної інстанції не скасував рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року, яке на його погляд ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для роз`яснення судового рішення, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено, у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації. Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Положеннями пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року визначено, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо практично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Важливою умовою надання роз`яснення суду є правило, за яким суд не повинен змінювати тексту рішення. Отже, суд не має права під виглядом роз`яснення рішення хоча б частково змінювати його, а відтак, роз`яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, які можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року по справі № 803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року викладена повно і чітко, не містить протиріч і не допускає неоднозначного тлумачення, та відповідає вимогам, зазначених у статтях 382-384 ЦПК України, а в поданій заяві не наведено обставин, що підтверджують наявність труднощів її розуміння.

Колегія суддів звертає увагу на те, що резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції від 10 лютого 2022 року не допускає різного тлумачення, а обставини, які, як на думку заявника, стали підставою для подання заяви про роз`яснення постанови апеляційного суду, не можуть слугувати підставою для роз`яснення резолютивної частини вищевказаної постанови апеляційного суду, оскільки не відповідають правовій природі та призначенню статті 271 ЦПК України.

Тобто доводи заявника, які викладені в заяві про роз`яснення постанови апеляційного суду, не є підставою для роз`яснення рішення суду у відповідності до вимог ст. 271 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заява про роз`яснення судового рішення підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 260, 261, 271 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко