РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС"звернулося до Рівненського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 липня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія "АРКС"» та ОСОБА_7 був укладений електронний договір страхування майна (акцент) № DNHENBR - 196 N3LG.

Предметом Договору страхування є, зокрема, майнові інтереси пов`язані з володінням, користуваниям і розпорядженням застрахованим майном, а саме: квартира АДРЕСА_1 .17 вересня 2019 року із застрахованим майном відбулась страхова подія, а саме квартира АДРЕСА_1 була затоплена водою, про що комісією ТОВ«Рівне Дім Сервіс» 20 вересня 2019 року було складено відповідний акт.

Пошкоджено в даній квартирі: кухонний гарнітур (розслоєння ДСП плит), відслоєння шпалер по всьому периметру кухні, підлога, відслоєння лінолеуму в кухні, відпалі декоративні оздоблення в коридорі, лінолеум в коридорі, вздуття та пошкодження паркетної дошки у вітальні, ламінат у дитячій кімнаті, пошкодження шпалер у вітальні (відслоєння від стін), замикання електропроводки у всій квартирі, пошкодження шафи у коридорі, розбухання дверних полотен у ванній, туалеті, дитячій кімнаті.

Подія пов`язана із затопленням квартири та визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі кошторису відновлювального ремонту від 15 жовтня 2019 року, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ARX2506133 від 15.10.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» сплатило на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування в розмірі 20000,00 грн.

Таким чином, позивач отримав право вимоги до власників квартири АДРЕСА_2 , як з осіб відповідальних за завдання матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Представник відповідачки ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, в яких заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що вказаний договір страхування не набув чинності і страховик не здійснює страхове відшкодування. Вважає, що позивачем не надано жодного належного, достовірного та достатнього доказу на підтвердження обставин зазначених в позові.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року витребувано докази від ОСОБА_7 , вказана ухвала була направлена ОСОБА_7 , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, однак ОСОБА_7 вимоги ухвали не виконала.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року витребувано докази від ПАТ "Страхова компанія "АРКС", вказана ухвала була направлена ПАТ "Страхова компанія "АРКС", про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, однак ПАТ "Страхова компанія "АРКС" вимоги ухвали не виконало.

Відтак, суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іовчик О.А. подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_1 та у її відсутність. Вказала, що заперечують проти позову з підстав, викладених у письмових поясненнях, просить відмовити у позові.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія "АРКС"» та ОСОБА_7 був укладений електронний договір страхування майна (акцент) № DNHENBR - 196 N3LG, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із застрахованим майном - квартири АДРЕСА_2 (а.с. 3).

Згідно інформації № 108 від 19.03.2021 року наданої КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» на запит адвокату С.В. Сечко повідомляє, що згідно інвентаризаційної справи, об`єкт нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 серпня 2007 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_8 та членам його сім`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (а.с. 7).

Згідно акту від 23.09.2019 року 17 вересня 2019 року із застрахованим майном відбулася страхова подія, а саме квартира АДРЕСА_1 була затоплена водою (а.с. 4).

Норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з частиною першою статі 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження факту існування договірних стосунків між позивачем та ОСОБА_7 позивачем надано копію електронного Договору страхування № DNHENBR - 196 N3LG від 23.07.2019 року, згідно вимог п. 8.2 якого страховий платіж становить 240, 00 грн. (а.с. 3).

В п. 7.1 вказано - цей договір набуває чинності з 00-00 год. «05-08-2019 00:00:00», але не раніше дня, наступного за днем сплати Страхувальником страхового платежу, вказаного в п.8.3 Акцепта у повному обсязі на рахунок страховика та діє до 24-00 год «04.08-2020 00:00:00». У випадку ненадходження або надходження не в повному обсязі на розрахунковий рахунок страховика страхового платежу Договір вважається таким що не набрав чинності.

Якщо на дату початку наступного періоду дії Договору, страховий платіж за цей період не був сплачений, Договір не набуває чинності на наступний період. Відповідальність Страховика у цей період не наступає. Страховик не здійснює страхове відшкодування за будь якими випадками, що трапились в період договору, який не було сплачено страховий платіж, а такі випадки не вважаються страховими.

Так, на підтвердження надходження страхового платежу застрахованої особи ОСОБА_7 по даному договору, а відповідно факту існування договірних відносин між останньою та позивачем, надано суду копія страхового акту ARX2506133 від 15.10.2019 року (а.с. 10).

Однак, як вбачається в п. 4, 4.1 акту сума сплачених страхових платежів 05.09.2019 року, за договором становить 20, 00 грн., а не 240 грн.

Враховуючи вищезазначені умови договору страхування, суд приходить до переконання, що вказаний договір не набув чинності і страховик не здійснює страхове відшкодування.

Крім того, суд зауважує, що згідно п. 1 вищевказаного акту, він є додатком до договору страхування № DNHENBR - 196 N3LG.2 від 23.07.2019 року, тобто зовсім іншого договору, копію якого позивачем не надано.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року витребувано в позивача ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та в ОСОБА_7 , з метою дослідження в судовому засіданні та встановлення розбіжностей:

-оригінальний примірник Договору страхування майна № DNHENBR 196N3LG, де страхувальником є ОСОБА_7 ;

-оригінали квитанцій про сплату страхових внесків (первинні бухгалтерські документи) по договору страхування майна № DNHENBR 196N3LG, від 23.07.2019 року;

-належно завірені документи (докази реєстрації) Договору страхування майна № DNHENBR 196N3LG за 23.07.2019 року, заяви про страховий випадок за договором страхування майна за адресою: АДРЕСА_4 ; Акту № ARX2506133.

Однак, вищевказану ухвалу суду невиконано, та жоден з вказаних документів суду для дослідження останніми не було надано, тому у суду не виявилося можливості дослідити такі документи, що ставить під сумнів здійснення виплати страхового відшкодування ОСОБА_7 страховиком (позивачем).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом частини першої та другої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Крім того, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, сторона самостійно повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог чи заперечень, а обов`язок суду в силу вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України полягає лише в тому, що він повинен сприяти сторонам у реалізації такого обов`язку та створити їм рівні умови для доведення переконливості своєї позиції.

В свою чергу, після забезпечення сторонам вказаної можливості обов`язок суду полягає в тому, що ним мають бути надані відповіді на такі аргументи сторін.

Крім того, згідно зі статтею 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу.

Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.(правовий висновок Верховного Суду у його Постанові від 07 липня 2021 року по справі № 587/2051/18).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Крім того, згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 08 червня 2021 року по справі № 906/1336/19, де суд, надаючи оцінку доказам та процедурі їх подання встановив:

«Відповідно до статті 91 ГПК України передбачено загальні вимоги щодо письмових доказів у справі та врегульовано, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним, а отже, для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу такого письмового документа …»

Отже, відповідно до наведених положень Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора, проте у даній справі, наведені докази позивачем до суду не надані.

Враховуючи наведені правові висновки, та оскільки, на ухвалу суду від 20 жовтня 2021 року, позивачем не надано витребуваних оригіналів документів (доказів), відтак суд відмовляє в задоволенні позову через недоведеність, покладаючи одночасно на позивача ризик настання наслідків, пов`язаних із ненаданням суду належних та допустимих доказів.

У зв`язку з відмовою в позові відповідно до вимог статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати компенсації не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279ЦПК України, ст.ст. 993, 1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники процесу:

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", , адреса місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина