ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/10585/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Перепелюк І.Б., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2021 року (головуючий у 1-й інстанції Одовічен Я.В.),-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . ЇЇ батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вона проживає разом із матір`ю, перебуває на повному її утриманні.

Відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.10.2017 року з ОСОБА_2 стягувалися аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 їй виповнилося 18 років, і стягнення аліментів на підставі судового наказу припинилося.

На даний час вона повнолітня та продовжує навчання: є студенткою денної форми навчання гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету.

Зазначала, що вона один раз на тиждень їздить на навчання до м. Хмельницький, вартість проїзду складає 200 гривень в один напрямок та по місту вартість маршрутного автобуса складає сім гривень в одному напрямку, тобто лише вартість проїзду за тиждень становить 570 гривень.

_____________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/228/22

Крім цього, вона щодня повинна харчуватися, купувати книги та канцелярське приладдя, що становить 600 гривень щомісячно.

Батько працює за кордоном в Польщі та одержує достатній заробіток для сплати аліментів, інших осіб на утриманні у нього не має.

Необхідність надання матеріальної допомоги з боку батька на даний час існує, оскільки вона самостійно не може забезпечити належний рівень свого життя та продовжувати навчання, а мати не в змозі самостійно її утримувати.

Посилаючись на норми права просила стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно до закінчення навчання чи досягнення нею двадцяти трьох річного віку. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати пов`язані із наданням правової допомоги.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2021 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь повнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно на період її навчання, починаючи з 28 жовтня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не вирішено позовних вимог про стягнення з відповідача 3000 гривень за надання правової допомоги, та не вмотивовано з яких підстав відмовлено у задоволенні зазначеної вимоги.

Посилається на те, що лише вартість проїзду до місця навчання на тиждень складає 570 гривень, крім цього проживає у гуртожитку, потрібні кошти на їжу та канцелярські приладдя. Відповідач працює за кордоном має достатній заробіток для сплати аліментів у визначеному нею розмірі, інших осіб, які перебувають на утриманні немає.

Суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, що призвело до неправильного вирішення справи, тому просила суд скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.12.2021 року, та винести нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, я батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а отже існують правові підстави для стягнення аліментів. Аргументи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 3000 гривень щомісячно, не підтверджено жодними доказами.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, вважає їх правильними та обґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_1 , батьками якої вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

На підставі судового наказу, виданого 17.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягувалися аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досягла повноліття, у зв`язку із чим, стягнення з відповідача аліментів припинено.

Втім, ОСОБА_1 і надалі потребує матеріального забезпечення з боку обох батьків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання на першому курсі гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету, за спеціальністю "Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація", термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2022 року (а. с. 6).

У зв`язку із навчанням позивач також несе витрати на щоденний проїзд у міському транспорті, харчування, придбання підручників, канцелярські товари, тощо.

Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти в розмірі по 3000 гривень щомісячно, оскільки працює у Польщі, має достатній дохід.

На спростування вищезазначених доводів, колегія суддів зазначає, що погоджується із висновком суду першої інстанції, про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджували вказані обставини, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо майнового стану відповідача, розміру його доходів, довідки про відсутність на його утриманні інших осіб, та інші докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд першої інстанції з врахуванням вимог закону, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, забезпечення нею коштів, необхідних для її життя, оскільки на період навчання немає самостійного заробітку, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що аліменти в розмірі 2000 гривень буде належним розміром забезпечення зі сторони батька, не порушуючи прав останнього.

Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений судом першої інстанції розмір стягуваних аліментів на думку колегії суддів, сприятиме належному забезпеченню потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що судом першої інстанції стягнуто на користь позивача недостатній розмір аліментів, без встановлення суттєвих обставин, які свідчать про необхідність їх збільшення, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції врахував інтереси дитини, матеріальне становище сторін та обов`язок обох батьків утримувати дитину, а тому обґрунтовано визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги про не вирішення судом першої інстанції вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо стягнення витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, оскільки судом першої інстанції таке питання не вирішувалось, тому не може бути підставою для перегляду оскаржуваного рішення в цій частині.

Крім того колегія суддів зазначає, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції із заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанцій щодо встановлених обставин справи. Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 квітня 2022 року

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: І.Б. Перепелюк

І.М. Литвинюк