Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №936/1295/21

Провадження №2/936/43/2022

07.04.2022 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі судових засідань в смт Воловець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Повідайчика Олега Івановича, поданої в інтересах ОСОБА_1 до Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2021 адвокат Повідайчик О.І. звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , 1925 року народження, яка була власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , (колишня адреса - АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.03.1997 р. Відповідно до статті 525 ЦК України (в редакції 1963 року) за нею відкрилася спадщина на зазначене домоволодіння. На час смерті спадкодавця, в даному будинку проживав її син ОСОБА_3 (дядько позивача), який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01.07.2019 р. У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 який доглядав за будинком, випадково натрапив на старі документи серед яких виявився заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б не складалося, в тому числі жилий будинок, його баба ОСОБА_2 заповіла позивачу. Знайшовши заповіт, позивач намагався зареєструвати право власності на спадкове майно, проте у Нижньоворітській сільській раді отримав роз`яснення, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Оскільки до теперішнього часу спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, а також за відсутності правовстановлюючих документів на цей житловий будинок, в інший спосіб, крім як звернення з позовом до суду з метою захисту свого права на спадкування позивач ОСОБА_1 немає. На підставі наведеного, просить суд визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини та визнати за ОСОБА_1 право власності на майно - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не зявилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в особі сільського голови Грига І., в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Матеріалами справи встановлено, що, ОСОБА_2 (баба позивача) була забудовником будинку за АДРЕСА_2 (теперішня адреса - АДРЕСА_1 згідно довідки виконкому Нижньоворітської сільської ради від 07.12.2021 № 770. (а.с.18). Згідно виписки з погосподарської книги села Завадка № 768 від 07.12.2021 та копії з погосподарської книги підтверджено що, за життя ОСОБА_2 була головою дворогосподарства за вищевказаною адресою, зокрема з 20.02.1984 року по день її смерті (а.с.19-20).

Рішенням п`ятої сесії Верб`язької сільської ради VI скликання від 24.03.2011 року № 67 «Про переадресацію підприємств, об`єктів та домоволодінь населених пунктів Завадка та Верб?яж», та довідкою № 769 від 07.12.2021 виконкому Нижньоворітської сільської ради, підтверджується, що у звязку із зміною нумерації будинків в АДРЕСА_2 присвоєно адресу АДРЕСА_1 .( а.с.22-24).

Із матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним внуком ОСОБА_2 , 1925 року народження. Факт родинних відносин доводиться свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 02.03.1977 р., свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.08.1976 р. (а.с.11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , про що Верб`язькою сільською радою Воловецького району Закарпатської області 15.03.1997 зроблено актовий запис за №5. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.03.1997 р. (а.с.8).

Довідкою виконкому Нижньоворітської сільської ради від 07.12.2021 № 771 підтверджується той факт, що останнім місцем реєстрації померлої був будинок АДРЕСА_3 (а.с.21). За життя спадкодавець не встигла зареєструвати право власності на вказане спадкове майно.

Відповідно до статті 525 ЦК України (в редакції 1963 року), за нею відкрилася спадщина на спадкове майно. На час смерті спадкодавця, в спадковому будинку проживав її син - ОСОБА_3 , який доводиться дядьком позивачу. Факт проживання ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою виконавчого комітету Нижньоворітської сільської ради від 09.11.2021 № 732. (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (дядько позивача), про що виконавчим комітетом Верб`язької сільської ради Воловецького району Закарпатської області 01.07.2019 зроблено актовий запис за №15. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.07.2019 (а.с.9). Поховання ОСОБА_3 здійснювалось за кошти позивача, що підтверджується довідкою від 09.11.2021 № 734.( а.с.15).

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт, що був складений 24.02.1997 р. у с. Вербяж Воловецького району Закарпатської області і посвідчений секретарем виконкому Вербязької сільської ради Комар К.М. Згідно з цим заповітом спадкодавець зробила таке заповідне розпорядження: «все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось в тому числі жилий будинок і взагалі все, що буде належати мені на день смерті по закону заповідаю своєму внукові ОСОБА_1 , 1976 року народження». (а.с.10). Про цей заповіт позивач ОСОБА_1 дізнався випадково у вересні 2021 року, оскільки він доглядаючи за вищевказаним будинком, вирішив оглянути його, та при цьому натрапив на старі документи серед яких виявився заповіт.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності із ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Дане право позивачу гарантоване частиною третьою статті 1272 ЦК України.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Згідно положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 зазначає необізнаність про наявність заповіту.

У постанові від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 Верховним Судом було сформовано наступну правову позицію: поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо; якщо позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, і про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги те, що позивач є спадкоємцем за заповітом та має право на спадщину, яка відкрилася за померлою ОСОБА_2 , суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 пропущено з поважних причин, оскільки необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, таким чином йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Із досліджуваних матеріалів справи вбачається, що забудовник ОСОБА_2 право власності на будинок не зареєструвала у встановленому порядку. Так, у відповідності до положень гл. 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державні реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

На сьогоднішній день, позивачем ОСОБА_1 як замовником виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 17 листопада 2021 року (а.с. 26-34).

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 є внуком спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців за законом чи заповітом не встановлено, і в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо спадкового житлового будинку, судом встановлено, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивача немає.

З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України, випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси.

Враховуючи вищенаведене, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, з`ясувавши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та про визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Повідайчика Олега Івановича, поданої в інтересах ОСОБА_1 до Нижньоворітської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування- задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за бабою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно- будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач: Нижньоворітська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, місцезнаходження: вул.Центральна, 114, с.Нижні Ворота, Мукачівський район, Закарпатська область, .

Повне рішення буде складено 14 квітня 2022 року.

Суддя Софілканич О.А.