Справа № 464/8333/21
пр.№ 2/464/51/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Борачка М.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

На розгляд до Сихівського районного суду міста Львова надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якій позивач просить стягнути з відповідача завданні збитки в розмірі в розмірі 3 220,27 грн., а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8 348,60 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 955,67 грн.

Ухвалою від 24.01.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.04.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № -14-01, предметом якого є автомобіль Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 . 09.06.2020 у м. Львові по вул. Лисинецькій, 19 б за участю зазначеного автомобіля під керуванням ОСОБА_4 і автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої з вини відповідача, автомобілю Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 завдані механічні пошкодження. Зазначене підтверджується постановою Сихівського районного суду м. Львова від 08.07.2020 року.

ПрАТ «СК «Вусо» сплатило потерпілому страхове відшкодування у розмірі 13 066, 56 грн. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке на момент ДТП відповідно до Полісу № ЕР/119273661 виступало страховиком власника автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_2 , відшкодувало ПрАТ «СК «Вусо» частину завданих відповідачем збитків у розмірі 9 845,78 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням за полісом ЕР/119273661 становить 3 220,27 грн.

Відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 22/03/2021 від 22 березня 2021 право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого ПрАТ «СК «Вусо» страхового відшкодування за Договором № -14-01 від 22.04.2020 перейшло до ФОП ОСОБА_1 .

Покликаючись на ст. ст. 22, 1192, 1194 ЦК України, позивач стверджує, що різниця між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням за Полісом № ЕР/119273661 має бути сплачена відповідачем на її користь.

Зазначене стало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), не скористався та не подав до суду відзив на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

22.04.2020 між ПрАТ «Страхова компанія «Вусо», як страховиком, та ОСОБА_3 , як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -14-01, предметом якого є транспортний засіб - автомобіль Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 7-9).

Власником вказаного транспортного засобу (ТЗ) є ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 20).

09 червня 2020 року о 15.30 год.у м.Львові по вул.Лисеницькій, 19 Б мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача та автомобіля Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_2 , який не виконав вимоги п.п.1.5, 15.12 ПДР України, зокрема здійснив стоянку, залишивши транспортний засіб не вживши всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований попереду автомобіль Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 , завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень.

Зазначене підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 08.07.2020 року (а.с.15-16), якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної 21 липня 2020 року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Peugeot, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/119273661 від 22.01.2020 в ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.29).

12.06.2020 оцінювачем ПрАТ «СК «Вусо» складено Акт (протокол) огляду ТЗ - Заяву на виплату (а.с. 17), у якому зафіксовано перелік пошкоджень ТЗ Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 , що були отримані при обставинах ДТП від 09.06.2020. Вказаний Акт складався у присутності потерпілого ОСОБА_3 , що підтверджується його підписом.

Відповідно до Рахунку № М000002498 від 18.06.2020, виставленого СПД ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 , склала 13 066, 56 грн. з ПДВ (а.с. 28).

22.06.2020 та 04.08.2020 ПрАТ «СК «Вусо» складено страхові акти № 2034114-1 та 2034114-2, згідно яких прийнято рішення виплатити страхове відшкодування у розмірі 13 066,56 грн. на користь ОСОБА_3 (а.с. 35-36).

ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту № -14-01 від 22 квітня 2020 року в розмірі 13 066, 56 грн., що підтверджується довідками-підтвердженням заліку страхового відшкодування від 30.07.2020 та 15.10.2020 (а.с.37-38).

Відповідно до Розрахунків суми страхового відшкодування від 06.10.2020 та 03.12.2020, виконаних ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Рахунку № М000002498 від 18.06.2020, ФОП ОСОБА_6 , страхове відшкодування згідно Полісу страхування № ЕР/119273661 від 22.01.2020 становить 9 845,78 грн. (8 204, 82 грн. та 1 640,96 грн.) (а.с.31, 33).

Судом встановлено, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», на виконання своїх зобов`язань за страховим полісом № ЕР/119273661 сплатило на користь страховика ОСОБА_3 - ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» 8 204, 82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР103096 від 08.10.2020 та 1 640,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР125307 від 07.12.2020 (а.с. 32, 34).

22.03.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «Вусо», як первісним кредитором, та ФОП ОСОБА_1 , як новим кредитором, укладено Договір про відступлення права вимоги № 22/03/2021 (а.с.39-41), згідно із п. 2.1 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та в строки встановлені цим договором. Відповідно до п. 3.1.3. право вимоги переходить до нового кредитора із моменту перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора.

У Додатку № 1 до даного Договору сторони погодили, що від ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» до позивача переходить право вимоги, зокрема за Договором страхування № -14-01 до відповідача на суму 3 220,27 грн.

Відповідно до наявного у матеріалах справи листа ПрАТ «СК «Вусо» підтверджує факт відступлення свого права вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Договором № -14-01 від 22.04.2020 до відповідача у даній справі ФОП ОСОБА_1 на підставі Договору № 22/03/2021 від 22.03.2021 (а.с. 45).

ОЦІНКА СУДУ.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що між учасниками спірних матеріальних правовідносин виникнуло декілька зобов`язань:

- договірне зобов`язання між страховиком ПрАТ «СК «Вусо» та страхувальником ОСОБА_3 (потерпілим) - за Договором добровільного страхування № -14-01 (право вимоги за яким було відступлено позивачу);

- договірне зобов`язання між страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та страхувальником ОСОБА_5 за договором обов`язкового страхування згідно Полісу № ЕР/119273661;

- деліктне зобов`язання між потерпілим ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 (заподіювачем шкоди) - із завдання шкоди внаслідок ДТП (кредитором у якому на підставі Договору цесії став позивач).

- договірне зобов`язання між ПрАТ «СК «Вусо» та позивачем ФОП ОСОБА_1 згідно Договору цесії, на підставі якого до останньої перейшло право вимоги за Договором добровільного страхування № -14-01 у сумі 3 220,27 грн.

Зважаючи на викладене до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), які врегульовують зобов`язальні правовідносини, що виникають на підставі договорів страхування, правовідносини щодо відшкодування шкоди; а також норми актів спеціального законодавства у сфері страхування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР (надалі - Закон №85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону № 85/96-ВР). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону № 85/96-ВР).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону № 85/96-ВР. До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Договірні правовідносини, які виникли між страховиком ПрАТ «СК «Вусо» та страхувальником ОСОБА_3 , врегульовані, зокрема Законом № 85/96-ВР, а договірні правовідносини страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та страхувальника ОСОБА_5 - Законом № 1961-IV.

Як встановлено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону № 85/96-ВР при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (частини 16-17 ст. 9 Закону № 85/96-ВР).

Страховим випадком вважається подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону № 85/96-ВР).

Судом встановлено, що 09.06.2020 у м. Львові із вини відповідача ОСОБА_2 відбулася ДТП (страховий випадок згідно Договору страхування), внаслідок якої автомобілю ОСОБА_3 . Suzuki д.н.з. НОМЕР_1 завдані механічні пошкодження. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи постановою Сихівського районного суду м.Львова від 08.07.2020 року, яка оцінюється судом як належний, допустимий та достовірний доказ на підтвердження вини відповідача у ДТП.

З`ясовано, що на виконання Договору страхування № -14-01 ПрАТ «СК «Вусо» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 в розмірі 13 066, 56 грн., що свідчить про виконання ним своїх зобов`язань за Договором страхування № -14-01.

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Враховуючи викладене вище, до ПрАТ «СК «Вусо» в силу норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні (відповідача ОСОБА_2 ), тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

А відтак, позивачем помилково кваліфіковано спірні правовідносини як такі, що виникли у порядку регресу.

Відповідні висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Як встановив суд, страховик ПрАТ «СК «Вусо», якому належало право вимоги до заподіювача шкоди в порядку суброгації, на підставі Договору цесії відступив таке право вимоги за Договором страхування на користь позивача, внаслідок чого у деліктному зобов`язанні відбулася заміна кредитора.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, саме позивачу належить право вимоги до заподіювача шкоди (відповідача ОСОБА_2 ) у деліктному зобов`язанні.

Зважаючи на те, що у даній справі деліктні правовідносини, які первинно виникли між потерпілим ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , нерозривно пов`язані із відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступив страховик ОСОБА_5 - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», який сплатив на користь страховика потерпілого 9 845,78 грн.

Як зазначено у ст. 3 Закону України № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 цього ж Закону страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а зменшує її на коефіцієнт фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Разом з цим, за змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як встановлено ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Згідно із ст. 1192 ЦК України особа, яка завдала шкоди майну, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При застосуванні вищезазначених норм до спірних правовідносин, суд зауважує, що обсяг відповідальності страховика за договором страхування обмежений нормами Закону №1961-IV, в той час як завдавач шкоди в силу норм ЦК України зобов`язаний відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 645/3746/16 зроблено правовий висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Як встановлено судом, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на виконання своїх зобов`язань за страховим полісом № ЕР/119273661 виплатило на користь страховика ОСОБА_3 - ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» страхове відшкодування в розмірі 9 845,78 грн., з урахуванням зносу деталей.

У зв`язку з цим, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням за Полісом № ЕР/119273661, що становить 3 220,27 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 955,67 грн. (квитанція про сплату судового збору в сумі 908 грн., та квитанція про сплату судового збору в сумі 47,67 грн.)

Проте, згідно вимог ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що станом на момент подання позовної заяви становив 908 грн.

Зважаючи на вищезазначене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню із відповідача, суд виходить із наступного.

Як встановлює ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У позовній заяві позивач також просить понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 348,60 грн. покласти на відповідача.

21.02.2022 року відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, за змістом якого останній просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки заявлені витрати більше ніж в двічі перевищують розмір відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні докази: договір про надання правової допомоги № 17 від 10.02.2021, додаткову угоду № 1 Акт приймання - передачі правової (правничої) допомоги від 18.05.2021 до зазначеного договору про надання правової допомоги від 03.08.2021, згідно із яким сторони домовилися, що загальна вартість наданих послуг становить 8 348,60 грн.

Позивач ФОП ОСОБА_1 оплатила погоджену вартість правової допомоги у розмірі 8 348,60 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 18.05.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладене вище, суд керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, та враховуючи складність справи, яка розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витрачений адвокатом час, існуючі ринкові ціни адвокатських послуг, встановив, що розмір гонорару, визначений позивачем і його адвокатом, є завищеним щодо відповідача, а також необґрунтованими та непропорційними до предмета спору, з урахуванням ціни позову, а тому зменшує такі до 2000 грн., оскільки не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 71, 72, 76, 81, 89, 128, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки у порядку суброгації в розмірі 3 220,27 гривень.

3.Стягнути із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень.

4.Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення складено 13 квітня 2022 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.