Ухвала

05 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 430/462/21

провадження № 61-363ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» на рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 22 липня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» про скасування заборони відчуження майна та вилучення запису про обтяження,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 рокуПублічне акціонерне товариство «Український комунальний банк» (далі - ПАТ «Український комунальний банк») звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою з пропуском строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження судового рішення закінчився 29 листопада 2021 року, а касаційну скаргу ПАТ «Український комунальний банк» подало до суду 05 січня 2022 року.

У касаційній скарзі ПАТ «Український комунальний банк» просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що постанова суду апеляційної інстанції надійшла на адресу банку 08 грудня 2021 року.

Ухвалою від 26 січня 2022 року Верховний Суд визнав наведені ПАТ «Український комунальний банк» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

З супровідного листа від 02 грудня 2021 року вбачається, що копія постанови Луганського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року направлена банку повторно.

Копію постанови суду апеляційної інстанції, направлену в установленому законом порядку, 09 листопада 2021 року за письмовою відмовою адресата повернуто до відправника, що за положеннями пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається врученням.

Касаційну скаргу Верховний Суд залишив без руху та надав особі, яка подала касаційну скаргу, строк длязвернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку із наведенням інших поважних підстав для поновлення строку та наданням цьому доказів.

У лютому 2022 року на виконання ухвали Верховного Суду від 26 січня 2022 року ПАТ «Український комунальний банк» подав заяву про поновлення строку касаційного оскарження, у якій просить поновити строк, посилаючись на те, що не відмовлялось від отримання постанови Луганського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, строк касаційного оскарження пропущений у зв'язку з порушенням правил та вимог про вручення поштових відправлень співробітниками поштового відділення.

Проте, будь яких документів на підтвердження факту таких порушень до заяви не додано.

Доводи заявника про відсутність підстав для оскарження постанови суду після ознайомлення з її текстом у Єдиному державному реєстрі до отримання копії постанови для відрахування строку на оскарження, визначеного частиною другою статті 390 ЦПК України не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Зміст постанови суду апеляційної інстанції у Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідає змісту письмовій копії постанови.

Представник ПАТ «Український комунальний банк» приймав участь у засіданні суду апеляційної інстанції під час відеоконференції.

У відповідності до абзацу 2 частини першої статті 390 ЦПК України, якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну і резолютивну частини судового рішення, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного постанови суду.

Таким чином дата отримання копії постанови суду апеляційної інстанції порядку обрахування строку на касаційне оскарження не змінює.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено у той же день 28 жовтня 2021 року.

За таких обставин зазначені підстави поновлення строку на касаційне оскарження слід визнати неповажними.

До Єдиного державного реєстру судових рішень, що є загальнодоступним для всіх осіб, копія постанови Луганського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 рокунадіслана 29 жовтня 2021 року, а оприлюднена 01 листопада 2021 року.

Особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтувала наявність будь-яких перешкод для вчасного отримання копії постанови суду апеляційної інстанції та подачу касаційної скарги в межах строку на касаційне оскарження.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Пункт 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, Верховний Суд визнає наведені ПАТ «Український комунальний банк»підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а тому відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» на рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 22 липня 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» про скасування заборони відчуження майна та вилучення запису про обтяження.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська