Справа №705/3183/19
2/705/300/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2022 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Годік Л.С.
при секретарі судового засідання Остропольській О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 26.09.2018 на підставі наказу (розпорядження) № ТТ000000044 ОСОБА_1 прийнято до ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» на посаду водія автотранспортних засобів з 26.09.2018 за основним місцем роботи.
02.04.2019 в ході виконання посадових обов`язків, відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault державний номерний знак НОМЕР_1 та причіпом марки Krone номерний знак НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу, проте на пропускному пункті перетину кордону Польщі з Україною в місті Корчова транспортні засоби були затримані через неправильне заповнення водієм ОСОБА_1 дозволу на перевезення вантажу.
02.04.2019 у зв`язку з вчиненим водієм ОСОБА_1 порушенням складено протокол № WITD.DI.P.IX0632/168/19, а транспортний засіб автомобіль марки Renault державний номерний знак НОМЕР_1 з причіпом марки Krone номерний знак НОМЕР_2 переміщено на штраф площадку.
В описі підтвердженого порушення, що є додатком до протоколу контролю №WITD.DI.P.IX0632/168/19 зазначено, що 02.04.2019 о 19.35 в населеному пункті Корчова на державній дорозі № 94 затримано для перевірки комплекс транспортних засобів, що складається з транспортного засобу марки Renault № НОМЕР_3 та причепу марки Krone № НОМЕР_4 , супровождуваного ОСОБА_2 .
Водій ОСОБА_3 пред`явив для контролю дозвіл на здійснення міжнародного дорожнього перевезення речей на території Республіки Польща виданого для підприємця TOV TAIFUN TRANSPORT (TOB ТАЙФУН ТРАНСПОРТ) з датою чинності до 31.01.2019. Відповідно до опису підтвердженого порушення також зазначено, в чому полягає суть порушення, а саме «… водій не заповнив у частині В графи, що стосуються держави завантаження, кількості товару, що перевозить, а також держави розвантаження...», також в описі зазначено, «В разі незаповнення або неправильного заповнення бланку дозволу, про який йдеться в ст. 28 абз. 1, проїзд визнається здійснюваним без дозволу».
Згідно з ст 6 абз. 1 Угоди між Урядом Республіки Польща та Урядом України про міжнародні дорожні перевезення складеної у Варшаві 18 травня 1992 року зазначено, що за винятком перевезень визначених у ст. 7 вантажоперевезення, згадані в ст 5 можуть здійснюватись лише на підставі дозволів, виданих попередньо відповідною владою держави реєстрації транспортного засобу від імені відповідної влади другої договірної сторони.
Внаслідок незаповнення водієм ОСОБА_2 дозволу на перевезення вантажу підприємством TOВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» понесено витрати:
-1850 злотих за буксирування автомобіля марки Renault державний номерний знак НОМЕР_3 сплачено ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» , що підтверджується квитанцією від 09.04.2019 і на момент оплати по офіційному курсу злотих до гривні становило 12 925, 45 грн. (1850 злотих х 6,986732 грн.= 12 925, 45 грн.);
-560 злотих за паркування причіпу Krone номерний знак НОМЕР_2 сплачено ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ», що підтверджується квитанцією від 09.04.2019 і на момент оплати по офіційному курсу злотий до гривні становило 3912,56 грн. (560 злотих х 6,986732 грн.=3912,56 грн.);
-635 злотих за паркування за паркування автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_3 сплачено ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ», що підтверджується квитанцією від 10.04.2019 і на момент оплати по офіційному курсу злотих до гривні становило 4459,25 грн. (635 злотих X 7,022438 грн. = 4459,25 грн.).
Отже загальна сума завданих відповідачем збитків становить 106 113,13 грн., яка складається з 84 815, 87 грн. штраф + 12 925, 45 грн. за зберігання транспортних засобів + 3912,56 грн. за паркування причіпу 4459,25 грн. за паркування автомобіля.
Позивачу ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ», як юридичній особі заподіяно шкоду у зв`язку з тим, що працівник не належним чином виконував свої трудові (службові) обов`язки (не правильно заповнив дозвіл на перевезення вантаясу), у зв`язку з чим підприємству довелося виплатити штраф та понести додаткові витрати пов`язані із зберіганням транспортних засобів.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У у відповідності до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Отже існує причинно-наслідковий зв`язок з протиправними діями відповідача, які виразились у незаповненні дозволу на перевезення вантажу та спричинення шкоди позивачу у вигляді сплати штрафу та додаткових витрат, з огляду на що з відповідача має бути стягнуто 106 113,13 грн. завданих збитків.
Відповідач в добровільному порядку відшкодувати вартість завданих збитків відмовляється, отже між сторонами існує спір, що є підставою для звернення до суду з позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи (а.с. 106) наявна заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та вказано що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, не одноразово не з`являвся, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Згідно відмітки на поштовому відправленні «адресат відсутній», тому згідно ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином отримав судову повістку. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав.
Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Суд у судовому засіданні, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Суд, дослідивши докази, надані позивачем, встановив наступне.
ОСОБА_1 26.09.2018 року прийнятий на роботу в Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» на посаду водія автотранспортних засобів. Зазначене підтверджується заявою ОСОБА_1 від 25.09.2018 року та наказом (розпорядженням) № ТТ000000044 від 25.09.2018 року.
Відповідно до протоколу дорожнього контролю № WITD.DI.P.IX0632/168/19 від 02.04.2019 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Renault державний номерний знак НОМЕР_1 та причіпом марки Krone номерний знак НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу, проте на пропускному пункті перетину кордону Польщі з Україною в місті Корчова транспортні засоби були затримані через неправильне заповнення водієм ОСОБА_2 дозволу на перевезення вантажу. Транспортний засіб забезпечено на охоронюваній автостоянці.
Згідно з ст. 6 абз. 1 Угоди між Урядом Республіки Польща та Урядом України про міжнародні дорожні перевезення складеної у Варшаві 18 травня 1992 року зазначено, що за винятком перевезень визначених у ст. 7 вантажоперевезення, згадані в ст. 5 можуть здійснюватись лише на підставі дозволів, виданих попередньо відповідною владою держави реєстрації транспортного засобу від імені відповідної влади другої договірної сторони.
Внаслідок незаповнення водієм ОСОБА_2 дозволу на перевезення вантажу підприємством TOВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» понесено витрати:
-1850 злотих за буксирування автомобіля марки Renault державний номерний знак НОМЕР_3 сплачено ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ», що підтверджується квитанцією від 09.04.2019 і на момент оплати по офіційному курсу злотих до гривні становило 12 925, 45 грн. (1850 злотих х 6,986732 грн.= 12 925, 45 грн.);
-560 злотих за паркування причіпу Krone номерний знак НОМЕР_2 сплачено ТОВ ТАЙФУН ТРАНСПОРТ, що підтверджується квитанцією від 09.04.2019 і на момент оплати по офіційному курсу злотий до гривні становило 3912,56 грн. (560 злотих х 6,986732 грн.=3912,56 грн.);
-635 злотих за паркування за паркування автомобіля Renault державний номерний знак НОМЕР_3 сплачено ТОВ «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ», що підтверджується квитанцією від 10.04.2019 і на момент оплати по офіційному курсу злотих до гривні становило 4459,25 грн. (635 злотих X 7,022438 грн. = 4459,25 грн.).
Отже загальна сума завданих відповідачем збитків становить 106 113,13 грн., яка складається з 84 815, 87 грн. штраф + 12 925, 45 грн. за зберігання транспортних засобів + 3912,56 грн. за паркування причіпу 4459,25 грн. за паркування автомобіля.
У ч.1 ст.130 КЗпП передбачена матеріальна відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.
Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:
1) пряма дійсна шкода;
2) протиправна поведінка працівника;
3) вина в діях чи бездіяльності працівника;
4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.
До категорії прямої дійсної шкоди належить втрата матеріальних цінностей. Під утратою розуміються такі випадки, коли майно було в наявності, а потім воно зникло, його не стало, незалежно від причин, з яких це трапилося
Протиправна поведінка працівника це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій.
Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність.
Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина.
Зі змісту ч.2 ст.130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди.
Вина працівника це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки).
Необережність працівника, яка спричинила шкоду, як правило, полягає в недостатній передбачливості при виконанні трудових обов`язків: працівник або не передбачив негативних наслідків своєї дії чи бездіяльності, хоча міг і повинен був передбачити їх; або передбачив, однак легковажно понадіявся їх попередити.
Якщо працівник усвідомлював, що в його діях не виявляється належна турботливість про збереження майна власника, якщо він передбачав можливість настання прямої дійсної шкоди, але легковажно розраховував запобігти цим наслідкам, має місце необережна вина працівника у формі самовпевненості.
Якщо працівник не усвідомлював, що в його діях немає належної турботливості про збереження майна власника, якщо він не передбачав можливості заподіяння майну власника прямої дійсної шкоди, хоча за обставин, що склалися, міг і повинен був це усвідомлювати, у діях працівника є ознака необережної вини у формі недбалості.
Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім).
Прямий звязок це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника.
У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності.
Адже згідно зі змістом ч.2 ст.130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника за трудовим правовідношенням має особистий характер. Це пов`язано з тим, що виконувати доручену йому роботу працівник повинен особисто (ст.30 КЗпП).
Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП матеріальна відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку
Відповідальність працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Слова, що містяться в ч.2 ст.130 КЗпП, «повний розмір заподіяної шкоди» означають можливість стягнення з працівника, у передбачених законом випадках, суми, що дорівнює прямій дійсній шкоді.
Отже, повний розмір заподіяної шкоди в контексті ст.130 КЗпП є синонімом поняття прямої дійсної шкоди.
У ч.3 ст.130 КЗпП зазначено, що за наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
У абз.1 п.3 постанови Пленуму ВС №14 також зазначено, що відповідно зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.
Враховуючи зазначене, а також те, що між діями відповідача, які виразились у незаповнені дозволу на перевезення вантажу та спричиненням шкоди позивачу існує причинно наслідковий зв`язок, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн..
Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙФУН ТРАНСПОРТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволити.
Копію заочного рішення вручити позивачу та направити відповідачу для відому.
Копію заочного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення не було вручене позивачу у день його проголошення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України , не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік