Номер провадження: 22-ц/813/3682/22
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 червня 2021 року у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача надміру виплачених сум пенсійних виплат у розмірі 18452 грн. 17 коп.

Вимоги позову представник позивача обґрунтував тим, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебувала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06 вересня 2013 року до Головного управління звернулася Відповідач з заявою про переведення пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на її ім`я, у зв`язку із досягненням вісімнадцятирічного віку.

Згідно із заяви відповідача від 05.03.2018р. №461 пенсію було переведено на ОСОБА_1 відповідно до наданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та подовжено виплату пенсії з 01.09.2017р. по 30.06.2018р. на підставі довідки про навчання від 05.03.2018 № 87, виданої Одеським державним аграрним університетом.

Рішенням Головного управління від 07.09.2018р. подовжено виплату пенсії з 01.07.2018 по 31.01.2019 на підставі звернення Відповідача до якого було додано довідку про навчання від 03.09.2018 № 127 видану Одеським державним аграрним університетом на підставі заяви Відповідача.

Рішенням Головного управління від 04.03.2019р. подовжено виплату пенсії з 01.02.2019 по 30.06.2019 на підставі звернення Відповідача до якого було додано довідку про навчання від 25.02.2019 № 109 видану Одеським державним аграрним університетом.

У травні місяці 2019 року було проведено перевірку пенсійної справи відповідача, в ході якої було встановлено, що пенсія виплачувалась у період з 01.07.2018 по 31.05.2019 безпідставно, оскільки Відповідач 03.06.2018 досягла 23 років, що не дає підстав для отримання пенсійних виплат.

Рішенням Головного управління від 23.05.2019р. виплату пенсії припинено з 01 червня 2019 року.

Головним управлінням 05.07.2019р. було винесено Рішення № 211 про утримання надміру виплачених сум пенсійних виплат.

Безпідставна виплата, пенсії призвела до того, що відповідач за період з 01.07.2018р. по 31.05.2019р. отримала суми пенсійних виплат без достатньої на те правової підстави у розмірі 18 652 грн. 17 коп. Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії відповідача в наслідок чого була відкоригована безпідставно виплачена сума пенсійних виплат, яка після проведеного перерахунку становить 18 452 грн. 17 коп.

Станом на теперішній час, надміру виплачену суму пенсійних виплат у розмірі 18 452 грн. 17 коп. відповідачем добровільно не повернуто, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 червня 2021 року позовні вимоги ГУ ПФУ в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Одеській області надміру виплачених сум пенсійних виплат у загальному розмірі 18 452 грн. 17 коп. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Одеській області судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки щодо арифметичної помилки у діях ГУ ПФУ в Одеській області.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08.04.2022 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини 4 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області перебувала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06 вересня 2013 року до Головного управління звернулася Відповідач з заявою про переведення пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на її ім`я, у зв`язку із досягненням вісімнадцятирічного віку.

Згідно із заяви відповідача від 05.03.2018р. №461 пенсію було переведено на ОСОБА_1 відповідно до наданого свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та подовжено виплату пенсії з 01.09.2017р. по 30.06.2018р. на підставі довідки про навчання від 05.03.2018 № 87, виданої Одеським державним аграрним університетом.

Рішенням Головного управління від 07.09.2018р. подовжено виплату пенсії з 01.07.2018р. по 31.01.2019р. на підставі звернення відповідача, до якого було додано довідку про навчання від 03.09.2018р. №127 видану Одеським державним аграрним університетом на підставі заяви відповідача.

Рішенням Головного управління від 04.03.2019р. подовжено виплату пенсії з 01.02.2019р. по 30.06.2019р. на підставі звернення відповідача, до якого було додано довідку про навчання від 25.02.2019р. №109 видану Одеським державним аграрним університетом.

Відповідно до ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною 2 п. 2 вищезазначеної статті передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

У травні місяці 2019 року було проведено перевірку пенсійної справи Відповідача в ході якої було встановлено, що пенсія виплачувалась у період з 01.07.2018р. по 31.05.2019р. безпідставно, оскільки відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла 23 років, що не дає підстав для отримання пенсійних виплат.

Рішенням Головного управління від 23.05.2019р. виплату пенсії припинено з 01.06.2019р.

Головним управлінням 05.07.2019р. було винесено Рішення №211 про утримання надміру виплачених сум пенсійних виплат.

Безпідставна виплата, пенсії призвела до того, що відповідач за період з 01.07.2018р. по 31.05.2019р. отримала суми пенсійних виплат без достатньої на те правової підстави у розмірі 18 652 грн. 17 коп.

Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії відповідача в наслідок чого була відкоригована безпідставно виплачена сума пенсійних виплат, яка після проведеного перерахунку становить 18 452 грн. 17 коп.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначені загальні положення про зобов`язання в зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Таким чином, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в межах заявлених вимог.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4.

Згідно із пунктом 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї, тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії (довічного грошового утримання) є вичерпним.

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Тобто, виходячи з викладених норм, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року у справі 6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі 6-151цс13.

Позивач у позовній заяві зазначає, що переплата утворилася внаслідок неправомірних дій відповідача, яка не повідомила про її досягнення 23 річного віку.

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Однак в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що лічильна (рахункова) помилка - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має характер людського фактору і допущена під час виконання працівником ГУ ПФУ в Одеській області свої повноважень (наприклад, невнесення відомостей про вік ОСОБА_1 до програмного забезпечення та, як наслідок, автоматичного припинення нарахування пенсійних виплат), а невнесення відповідних змін до програмного забезпечення та допущення помилок при формуванні даних перерахунку не можна вважати рахунковою помилкою.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум невірно нарахованої пенсії не допускається.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення позову, а тому рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 червня 2021 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк