Номер провадження: 22-ц/813/4359/22
Номер справи місцевого суду: 500/4088/18
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

встановив:

21.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , та уточнивши позовні вимоги, просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (т.1, а.с. 1-2, 192-192а).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у розмірі 1500,00 грн. На час звернення з позовом до суду щомісячні виплати по аліментам складають 2150,00 грн., оскільки державний виконавець щомісяця проводить індексацію відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що на даний час він не працює, додаткові доходи у нього відсутні, розмір пенсії складає 1700,00 грн. щомісячно, позивач просив змінити розмір стягнення аліментів до 1150 грн. на місяць, а потім змінив свої позовні вимоги і просив стягнути з нього аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000,00 грн. щомісячно (т.1, а.с. 46-47).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 продовжує працювати на судах закордонних власників, періодично перетинає кордон України, приховує розмір свого реального доходу, позивачка за зустрічним позовом просила задовольнити її зустрічні позовні вимоги.

У відзиві на позовну заяву відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 просила суд залишити первісний позов без задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 продовжує працювати моряком на судах закордонних власників (т.1, а.с.18-19). Посилання позивача на те, що стан здоров`я його погіршився, не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина.

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зустрічний позов про збільшення розміру аліментів не визнав та просив відмовити в його задоволенні (т.1, а.с.64-66).

В рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року було вказано про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково (т.1, а.с.235-236).

Вказаним рішенням суду було змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 аліменти щомісяця в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також вказано, що у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2021 року, та постановлення нового судового рішення, яким змінити розмір аліментів, фактично шляхом їх зменшення до 1255 грн., але не менше 50 відсоткіфв прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.1, а.с.242-244).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін (т.2, а.с.28-30).

Судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог і в частині розподілу судових витрат в апеляційному порядку не оскаржується.

Колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021 року, згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином (т.2, а.с. 19-20, 22, 25), що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Однак, ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.02.2022 року справа призначена до розгляду в апеляційному суді в загальному порядку, з викликом учасників справи на 06.04.2022 року, на 12.00 год. (т.2, а.с.32).

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 06.04.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки всі учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, призначеного на 06.04.2022 року, на 12.00 год., (т.2, а.с.33-34), однак від жодного із них не надійшло заяви або клопотання про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав. При цьому колегія суддів вважає, що відповідачка за первісним позовом - ОСОБА_4 також повідомлена про час і місце розгляду справи, як то передбачено ст. 131 ЦПК України, оскільки за зареєстрованим місцем свого проживання і адресою, вказаною в її відзиві від 04.02.2022 року: АДРЕСА_1 , вона відсутня (т.2, а.с.28, 31, 35, 36).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції біля 6 місяців, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Разом з тим, у зв`язку з перебуванням судді Гірняк Л.А. у відпустці з 14.03.2022 року по 07.04.2022 року та з 08.04.2022 року по 12.05.2022 року, (т.2, а.с. 37), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2022 року визначено інший склад суду: головуючий - суддя Сегеда С.М., судді: Вадовська Л.М. і Комлева О.С. (т.2, а.с.39).

У зв`язку з цим, розгляд даної справи здійснений 06.04.2022 року, а повний текст судового рішення складений 11.04.2022 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, в частині первісних позовних вимог ОСОБА_1 , скасуванню, прийняття постанови в цій частині, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягуючи аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судом першої інстанції враховано вік дитини, а також те, що позивач за первісним позовом є працездатною особою, що в свою чергу покладає на нього обов`язок належно утримувати дитину.

Однак погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо належного утримання дитини, апеляційний суд не може погодитися з ухваленим судом рішенням, оскільки воно не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч.1 ст. 141 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ст. 182 СК України).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2013 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно (т.1, а.с. 7-8).

Згідно довідки КУ «Ізмаїльський міський центр первинної медико - санітарної допомоги» від 06.04.2018 року позивач за первісним позовом має захворювання відділу хребта, встановлено діагноз: «грижа Шморля» (т.1, а.с. 11).

Відповідно до довідки про доходи № 008011 Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області розмір пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року складав 7426,26 грн. (т.1, а.с. 115).

Інших відомостей про доходи ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять відомостей про працевлаштування відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 та про її доходи.

Позивач за первісним позовом стверджував, що він офіційно не працевлаштований, моряком на суднах іноземних судновласників не працює, з грудня 2019 року отримує пенсію за віком у розмірі 1700,00 грн. на місяць, інших доходів не має, і з врахуванням того, що у нього незадовільний стан здоров`я, а тому згідно його заяви про зміну позовних вимог, він згоден і може надавати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 працює моряком на судах іноземних судновласників.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд має враховувати можливість надання утримання другим з батьків сина, у даному випадку, відповідачки за первісним позовом. Крім того, визначаючи аліменти на утримання неповнолітнього сина щомісячно у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції не взяв до уваги стан здоров`я позивача ОСОБА_1 , а також те, що його офіційні доходи на місяць складають 1700,00 грн.

В сенсі положень ст. 182 СК України, зазначені обставини є суттєвими для вирішення питання щодо зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього сина.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач за первісним уточненим позовом ОСОБА_1 , виходячи зі свого матеріального становища вважав за можливе надавати неповнолітньому сину щомісячно матеріальну допомогу у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає скасуванню з прийняттям постанови, якою слід стягнути з позивача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1400 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що на даний час складає 1309 грн.

При цьому слід зазначити, що з 01.12.2021 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2618 грн., а на час ухвалення оскаржуваного судового рішення він складав 2395 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України від 02.12.2021 року «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2618 грн., у зв`язку з чим мінімальний розмір аліментів, який передбачений ст. 182 СК України, на даний час складає 1309 грн.

У зв`язку з викладеними обставинами, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити первісні уточнені позовні вимоги і апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскільки позивач за первісним уточненим позовом ОСОБА_1 на даний час не взмозі платити аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року розмірі аліментів - 1500,00 грн. щомісячно.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з приводу того, що частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , і відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд фактично збільшив розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що ОСОБА_1 питання перед судом не ставив.

Колегія суддів також зазначає, що доводи відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 на даний час працює моряком закордонного плавання і може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. на місяць, не підтверджуються жодними доказами, які маються в матеріалах справи, є припущеннями, і що за змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України неможливо покласти в основу судового рішення.

Так, згідно ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позову частково з підстав того, що позивач ОСОБА_1 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи та аргументи позивача за первісним позовом в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення частково ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду, в частині зміни розміру аліментів, слід скасувати і прийняти у справі постанову в цій частині, якою уточнені позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 задовольнити частково та змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2013 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1400 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 полягає у тому, що в ній викладені його вимоги, які не були заявлені в суді першої інстанції, згідно його первісної заяви і заяви про зміну позовних вимог (т.1, а.с.1-2, 192-193).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, апелянт має право на компенсацію судових витрат за подачу позовної заяви та апеляційної скарги за рахунок держави.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року скасувати, в частині зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з цим, прийняти в цій частині постанову, якою абзац третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти щомісяця в розмірі 1400 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) та за подання апеляційної скарги у розмірі 1057,20 (одна тисяча п`ятдесят сім гривень 20 копійок) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева