Справа № 755/5307/21
"20" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.,
за участі секретаря Гриценка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_3 третя особа: Перша Київська державна нотаріально контора про визнання права власності на Ѕ частину квартири, -
Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_3 третя особа: Перша Київська державна нотаріально контора про визнання права власності на Ѕ частину квартири. Просять суд визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , право власності на !4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .; визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , право власності на !4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ОСОБА_4 , які була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та була двоюрідною сестрою позивачів. Фактично вона проживала в тому ж будинку та у тому ж під`їзді, проте у квартирі АДРЕСА_3 у своєї бабусі ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно у вигляд квартири АДРЕСА_4 . Дана квартира належить спадкодавцю оскільки та фактично проживала з власницею квартири - своєю бабусею ОСОБА_5 певний період аж до моменту її смерті. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 за ОСОБА_5 .
Після смерті двоюрідної сестри прийняли всю спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до законодавства України, нами протягом шести місяців з моменту смерті Померлої, подано заяву про прийняття спадщині до Першої Київської державної нотаріальної контори. Так, на 1/2 частину квартири (кожному по 1/4) позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2021 р. державним нотаріусом Панченко Л.Є. Першо київської державної нотаріальної контори по спадковій справі № 1124/2014.
Оформити право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 позивачі не можуть, тому що відсутній оригінал правовстановлюючого документу, а саме: Свідоцтво про право власності виданого Дніпровською районною у м Києві державною адміністрацією від 23.11.2001 року, яка належала покійній ОСОБА_5 - бабусі спадкодавиці, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкоємцем якої була ї онука ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. У зв`язку з чим державним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Таким чином, позивачі вимагають визнання права власності на належну нам момент смерті ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року зобов`язано Першу Київську державну нотаріальну контору ( м.Київ, пр - т Перемоги, буд.11) надати на адресу суду копію спадкової справи, що була заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року. закрито підготовче провадження у даній справі.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Крім того, копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».
Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник третьої особи Першої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та прийняти рішення згідно діючого законодавства.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідачів на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини.
Згідно положення статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1261 Цивільного кодексу України ).
У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. (статті 1262-1265 Цивільного кодексу України)
В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене законом коло осіб з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві та розрахунку, що він залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 Цивільного кодексу України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується відповідним свідоцтвом.
Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що видано свідоцтво про смерть.
Рідний брат ОСОБА_6 та дядько ОСОБА_4 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідним свідоцтвом.
З урахуванням положень ст.1263, ч.ч.4, 5 ст.1266 ЦК України, позивачі є спадкоємцями ОСОБА_4 за законом третьої черги.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що видано свідоцтво про смерть, яка з ІНФОРМАЦІЯ_10 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Інші зареєстровані за вказаною адресою особи, на час смерті ОСОБА_5 відсутні.
Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
18 вересня 2014 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Як убачається з матеріалів спадкових справ, копії яких долучені до матеріалів справи, 28 лютого 2015 року до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3 .
Частиною 1 ст.1270 ЦК України встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).
Згідно положень ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.
Крім того, з матеріалів спадкових справ, копії яких долучені до матеріалів справи вбачається, що після смерті двоюрідної сестри позивачі прийняли спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 1/2 частину квартири (кожному по 1/4) позивачам видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.02.2021 р. державним нотаріусом Панченко Л.Є. Першої київської державної нотаріальної контори по спадковій справі № 1124/2014.
Щодо іншої частини спірного майна, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 1124/2014, постановами Державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є. від 09.02.2021 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказане майно, оскільки спадкоємцями не надано оригінали документів, що підтверджують право власності та державну реєстрацію права власності померлої ОСОБА_4 .
Виходячи з неможливості реалізувати позивачам свої спадкові права іншим шляхом було вирішено звернутися до суду.
Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_3 третя особа: Перша Київська державна нотаріально контора про визнання права власності на Ѕ частину квартири - підлягають задоволенню, оскільки позивачі мають достатні правові підстави на визнання за ними права власності по 1/4 частині квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, як спадкоємці третьої черги, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_3 третя особа: Перша Київська державна нотаріально контора про визнання права власності на Ѕ частину квартири - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 20 січня 2022 року.
Відомості щодо учасників справи:
ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 );
ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 );
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 );
Суддя: