Справа № 541/2779/21
Номер провадження 2/541/156/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 квітня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря Раданович Ю.М. розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в місті Миргород Полтавської області, цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила право на користування жилим приміщенням, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ :

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила право на користування жилим приміщенням, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В обґрунтування вимог зазначила, що вона є користувачем державної неприватизованої квартири АДРЕСА_1 , що підтверджує ордером № 109, виданого 01 березня 1985 року її чоловіку ОСОБА_7 зі складом сім`ї, що зазначені в якості відповідача та третіми особами, які є зареєстрованими про цьому місцю проживання. Факт шлюбу між позивачем та чоловіком підтверджує свідоцтвом про укладення шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом, після чого вона користується вказаним житлом на підставі договору про надання послуг з утримання будинків та при будинкових територій, укладеним з нею. Зареєстровані та інші члени сім`ї мешкають разом в цій квартирі, що залучені до справи.Відповідач ОСОБА_2 , доводиться позивачу сином, був одразу зареєстрований у вказаній квартирі з дня видачі ордеру та її заселення. Потім 14 грудня 2003 року відповідач поїхав на заробітки до Західної України, де залишився жити і працювати. Конкретної адреси місця проживання та роботи відповідача позивачу невідомо, так як останній часто змінює роботу та адресу місця його знаходження. Таким чином, з 14 грудня 2003 року відповідач не приїжджав додому і тому жодного дня не користувався житлом та на даний час він там не проживає, хоча залишається бути зареєстрованим по місцю проживання. Відповідач самовільно не знімається з реєстраційного обліку по місцю проживання в квартирі. Позивач особисто та з іншими членами сім`ї не можу вирішити питання зняття його з реєстрації, в чому і полягає спір та по цій причині вона звернулася до суду. Викладені обставини підтверджує довідкою з будинкового комітету, своїми поясненнями та третіх осіб. Відповідач визнає факт своєї відсутності, однак сам не знімається з реєстраційного обліку, в житло не з`являється, його речей та майна в квартирі немає. Виходячи з цього, позивач вимушена за нього оплачувати житлово-комунальні послуги, не може отримати житлову субсидію, приватизувати житло, чим порушуються її права.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 02.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач та треті особи в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви в яких просили проводити розгляд справи без її участі, відповідач по справі в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, пояснень та клопотань не надіслав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є користувачем державної неприватизованої квартири АДРЕСА_1 , що підтверджує ордером № 109, виданого 01 березня 1985 року її чоловіку ОСОБА_7 зі складом сім`ї, що зазначені в якості відповідача та третіми особами, які є зареєстрованими про цьому місцю проживання (а.с.5). Факт шлюбу між ОСОБА_1 та чоловіком підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7). ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача - ОСОБА_7 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 6), після чого вона користується вказаним житлом на підставі договору про надання послуг з утримання будинків та при будинкових територій, укладеним з нею (а.с. 8-10) та договору оренди житла від 21 лютого 2022 року (а.с. 78-79). У вказані й квартирі на даний час зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 43). ОСОБА_2 14 грудня 2003 року залишив вказану квартиру та змінив місце проживання, з того часу не з`являється у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою організаційного відділу Миргородської міської ради (а.с. 4). Відповідач самовільно не знімається з реєстраційного обліку по місцю проживання в квартирі.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогамист.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі добровільно, без поважних на те причин не проживають за адресою спірної квартири понад 1 рік, чим створюють позивачу перешкоди в користування нею. Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 користується квартирою АДРЕСА_1 на підставі договору оренди житла від 21 лютого 2022 року, а відповідачі, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи у ній, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, що втратила право на користування жилим приміщенням, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер суду не відомий, таким що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Ситник