Справа № 204/1587/21
Провадження № 2/204/110/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(д о д а т к о в е)

07 лютого 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпласт Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2022 року у вказаній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Промпласт Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без задоволення.

31 січня 2022 року представником відповідача ТОВ «Промпласт Україна» - адвокатом Салтисюком Ю.В., до суду подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування заяви зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу. Під час розгляду даної справи відповідачем були понесені витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10000 гривень, на підтвердження чого надано відповідні документи. Відповідач зазначає, що при поданні у справі першої заяви по суті, тобто відзиву на позовну заяву, ним було дотримано вимоги ст. 134 ЦПК України та надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема зазначено суму в розмірі 10000 гривень, та зазначено, що дана сума буде складатися з витрат на професійну правничу допомогу.

07 лютого 2022 року на офіційну електронну адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшли заперечення представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Сергєєвої М.Ш., на клопотання про стягнення судових витрат. В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідачем на підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката надано суду: копію договору про надання правової допомоги, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, копію акту про прийняття-передачу наданих послуг, опис наданих послуг, копію довідки 4-ОПП, копію довідки про отримання адвокатом грошових коштів в якості оплати. Разом з цим, вказує, що відповідачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу, а тому вважає, що це є формальною підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. Вважає, що відсутність розрахунку витрат також не надає змоги оцінити вартість кожної окремої послуги адвоката, які перераховані в описі наданих послуг, та відповідно унеможливлює вирішення питання щодо обґрунтованості та пропорційності таких витрат до предмету спору з урахуванням ціни позову. Також зазначено, що в описі наданих послуг, безпідставно виокремлюється «роботи з правового аналізу наданих клієнтом документів» та «пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавств у спірних правовідносинах», що не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку відзиву на позовну заяву та заперечень. Оскільки відповідачем не наданий розрахунок витрат, а опис наданих послуг не містить інформації про вартість кожної окремо послуги або вартість години роботи адвоката, визначити, який розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням ціни позову є просто неможливим. Тому позивач заперечує проти клопотання відповідача щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, у зв`язку з чим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу відповідачу ТОВ «Промпласт Україна» у даній справі на підставі договору про надання правничої допомоги від 31 травня 2021 року та додаткової угоди № 1 до вказаного договору надавав адвокат Салтисюк Юрій Валерійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2724 від 29 жовтня 2012 року) (а. с. 83).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що додатковою угодою № 1 до вказаного договору визначено, що розмір гонорару адвоката, за результатами надання послуг в межах даної цивільної справи, становить фіксований розмір - 10000 гривень. Вказано, що в момент підписання цієї додаткової угоди ТОВ «Промпласт Україна» передано адвокату грошові кошти у сумі 10000 гривень, тобто здійснено повний розрахунок за договором надання правової допомоги.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано Акт приймання-передачі наданих послуг від 26 січня 2022 року та опис наданих послуг, пов`язаних з наданням правничої допомоги, відповідно до якого адвокатом на надання правничої допомоги клієнту у даній справі витрачено 11 годин 15 хвилин (зустріч з клієнтом за місцем знаходження юридичної особи, детальне з`ясування обставин справи, ознайомлення з документами, пов`язаними з цивільним спором; правовий аналіз наданих клієнтом документів; збір доказів для складання позовної заяви; пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; підготовка відзиву на позовну заяву; підготовка заперечень; участь у судових засіданнях, висловлення правової позиції та обґрунтування заявлених заперечень позовних вимог).

На підтвердження оплати отриманої правової допомоги у розмірі 10000 гривень суду надано довідку від 26 січня 2022 року № 1/26-1цс.

Суд зазначає, що доводи представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Сергєєвої М.Ш., щодо необґрунтованості витраченого адвокатом відповідача часу на опрацювання документів спростовується наступним.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Також, Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Таким чином, суд доходить висновку, що доводи представниці позивача ОСОБА_1 - адвокатки Сергєєвої М.Ш., щодо відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу є необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу суду.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зробила висновок про законність включення «гонорару успіху» адвоката до судових витрат і наголосила на необхідності визначення сторонами розумних меж такого гонорару. ВП ВС виходила із того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом і клієнтом, у межах правовідносин, між якими й може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. Суд зазначив, що в контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх сумірність із ціною позову та складністю справи.

Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Суд, також враховує положення частини шостої статті 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокатка Сергєєва М.Ш., у запереченнях на клопотання про стягнення судових витрат зазначила, що у випадку наявності витрат на оплату послуг адвоката відповідач повинен документально підтвердити витрати на правову допомогу, подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, надати їх розрахунок.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності розрахунку витрат по кожній окремій послузі адвоката та детального опису робіт на виконання положень частини третьої статті 137 ЦПК України суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час, як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові № 640/18402/19 від 28 грудня 2020 року.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, заявлену позивачем ціну позову, кількість документів у справі та необхідність їх опрацювання, а також значення даної справи для відповідача, з урахуванням того, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Промпласт Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом відмовлено, факт понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі відповідачем доведено, а не співмірність цих витрат під час розгляду справи по суті позивачем не спростовано, суд доходить висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень, через що вказані витрати мають бути стягнуті з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпласт Україна» - адвоката Салтисюка Юрія Валерійовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпласт Україна», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними, скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промпласт Україна» (49044, м. Дніпро, вул. С. Хороброго, буд. 12-А; ) витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, які не були присутніми у судовому засіданні.

Додаткове рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, які не були присутніми у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна