Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/845/22
Провадження №: 2/332/1341/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 квітня 2022 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Ретинська Ю.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради про незаконне відсторонення від роботи, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради про незаконне відсторонення від роботи, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України покладає на позивача обов`язок вказати конкретний розмір ціни позову, і суми яку позивач просить стягнути (п.3 ч.3 ст. 175, п.1 ч.1 ст. 176 ЦПК України), а також забороняє суду виходити за визначені позивачем межі позовних вимог (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Натомість ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, розмір якої не визначає взагалі. Такий виклад обставин і частини позовних вимог не відповідає засадам диспозитивності судочинства і змагальності сторін, вимогам до позовної заяви, визначений п.3 ч.3 ст. 175, ст. 176 ЦПК України, що є підставою для залишення позову без руху. А тому позивачка повинна визначити загальну суму позовних вимог майнового характеру із наданням відповідних розрахунків оспорюваної суми, а також ціну позову, за якою в подальшому суд повинен визначити розмір судового збору, який підлягає стягненню.

Позивачем було долучено квитанцію про сплату судового збору в сумі 992,40 грн. (за позовну вимогу немайнового характеру).

У позовній заяві позивач фактично заявляє такі вимоги: 1) визнанти протиправним та скасувати наказ про відсторонення від роботи; 2) допустити до роботи; 3) виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення.

В порушення вимог ст. 177 ч. 4 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимоги про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи (майнові вимоги).

Посилання позивача на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору в частині цих вимог є безпідставним, оскільки позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій позовів: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Необхідно зазначити, що основні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності і господарювання та структуру заробітної плати визначає Закон України «Про оплату праці» та Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5.

Згідно ст. 1 ч. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Інструкції заробітна плата складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Перелік інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, наведено у пункті 3 Інструкції.

Тобто, виплата за рішенням суду середнього заробітку працівнику за час вимушеного прогулу не відноситься до виплат, пов`язаних з оплатою праці, перелічених в Інструкції.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. (справа №243/10489/17-ц ) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно квитанції №МР-АВ2209820JV_23323878 від 15.02.2022 позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовні вимоги немайнового характеру, а саме за визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

Таким чином, позивачу потрібно сплатити судовий збір за вимогу про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу (майнові вимоги). Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2022 року становить 2481 гривень, таким чином судовий збір за вимогу про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу (майнові вимоги) становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 992,40 грн. та не більше 12 405 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених уі 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Тому в порядку ст.185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для їх усунення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» Запорізької обласної ради про незаконне відсторонення від роботи, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачеві, що згідно зі ст. 185 ЦПК України, позивач повинен усунути виявлені недоліки позовної заяви не пізніше десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху. У випадку невиконання ухвали заява вважається неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю.І. Ретинська