Ухвала

04 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 761/35483/20

провадження № 61 -2604ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іпсен Юкрейн Сервісіз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іпсен Юкрейн Сервісіз» (далі - ТОВ «Іпсен Юкрейн Сервісіз») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначила, що 18 жовтня 2019 року між нею та ТОВ «Іпсен Юкрейн Сервісіз» укладено трудовий договір, на підставі якого її прийнято на посаду фахівця з питань реєстрації лікарських засобів з випробувальним терміном три місці. Строк трудового договору встановлено до 17 жовтня 2020 року. 17 січня 2020 року до неї звернувся генеральний директор ТОВ «Іпсен Юкрейн Сервісіз» Ігнатов В. А. та медичний директор Голубничий 0. С. із вимогою щодо написання заяви про звільнення із займаної посади з 30 квітня 2020 року на підставі пункту 1 статі 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). При цьому, їй повідомлено про те, що у випадку відмови написати таку заяву, її буде звільнено як таку, що не пройшла випробувальний термін. Зазначила, що таку заяву вона написала під психологічним тиском керівництва ТОВ «Іпсен Юкрейн Сервісіз». На вимогу роботодавця в подальшому вона декілька разів переписувала заяву про звільнення та змінювала дату звільнення, спочатку з З0 квітня 2020 року на 30 червня 2020 року, потім з 30 червня 2020 року на 30 вересня 2020 року. Зазначила, що 22 вересня 2020 року вона звернулась до відповідача із заявою про відкликання заяви про звільнення її з 30 вересня 2020 року, проте, останній відмовився задовольнити її вимогу. На підставі наказу від 17 січня 2020 рок № 19 її, позивачку, було звільнено із займаної посади за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України з 30 вересня 2020 року. Стверджувала, що не мала наміру припиняти трудові відносини, а заяви писались нею під психологічним тиском.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Іпсен Юкрейн Сервісіз» від 17 січня 2020 року № 19 про її звільнення з посади за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України; визнати недійсним та скасувати запис від 30 вересня 2020 року № 39 в її трудовій книжці щодо звільнення з займаної посади за згодою сторін згідно зі статтею 36 КЗпП України на підставі наказу від 17 січня 2020 року № 19; поновити її на роботі в ТОВ «Іпсен Юкрейн Сервісіз» на посаді фахівця з питань реєстрації лікарських засобів; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 960,80 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачем було повністю дотримано передбачену законом процедуру звільнення позивача з роботи за угодою сторін. При цьому, позивачка не позбавлена права звернутись до роботодавця щодо виправлення дати наказу про її звільнення.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Також заявник просить здійснити розподіл судових витрат за розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Як підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 та постановах Верховного Суду, від 22 грудня 2020 року у справі № 183/7159/18, від 31 березня 2021 року у справі № 488/4536/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 758/11224/18, від 28 травня 2021 року у справі № 91/2789/20, від 04 серпня 2021 року у справі № 183/7160/18, від 07 жовтня 2021 року у справі № 541/1684/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, зазначає, що судами порушено норми процесуального права, не надано оцінки всім обставинам справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іпсен Юкрейн Сервісіз» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року.

Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 761/35483/20.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков А. С. Олійник С. О. Погрібний