Провадження № 2/161/1196/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 квітня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

09.12.2021 року позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 03.05.2019 року по липень 2021 року він та відповідач ОСОБА_2 проживали громадянським шлюбом, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна дитина - ОСОБА_3 . У липні 2021 року відповідачка пішла з дому, покинувши малолітню доньку та по даний час жодного разу не з`являлася та здоров`ям дитини не цікавилася. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків не виконує та не приймає, ні матеріальної, ні будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання, щодо виховання він вирішує самостійно без участі та підтримки відповідачки, малолітня ОСОБА_3 проживає та перебуває на його повному утриманні. Враховуючи наведене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До початку судового засідання від представника позивача надійшла до суду заява, в якій вона просять розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи був повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення судових оголошень на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не повідомила, заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили.

Від представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки і піклування Луцької міської ради до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов просить задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 . Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була народження під його час спільного проживання із відповідачкою без реєстрації шлюбу та на даний час ОСОБА_2 проживає окремо від них з донькою.

Як вбачається із довідки Департаменту ЦНАП у м. Луцьку № 2543 від 01.02.2022 року, позивач ОСОБА_1 та його малолітня донька зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу, відомості про реєстрацію відповідачки за вказаною адресою відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що позивач та малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом, а мати дитини - відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від них.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 в повній мірі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про свою доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.

Вищенаведене підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_6 (няня), яка допомагає у догляді за дитиною, а також сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживають по сусідству за місцем проживання ОСОБА_1 .

Крім того, Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 33-2 від 18.01.2022 року було затверджено висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 10 від 13.01.2022 року, з моменту окремого проживання мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 не бере участі у вихованні доньки, не телефонує та не цікавиться станом її здоров`я, не надає кошти на утримання дитини. Ці дані підтвердили у письмових заявах ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . За місцем реєстрації відповідачка не проживає та зі слів батька останньої, її місце проживання та перебування йому не відоме.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, служба у справах дітей вважає за доцільне просити суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради суд вважає обґрунтованим.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і її подальшого життя.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеного слідує, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 908 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 164-166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Луцької міської ради, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 21.

Повний текст рішення складений 20 квітня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.