Справа № 541/3294/21
Номер провадження 2/541/264/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 квітня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2021 позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Миргородської міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що в наслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 на випадок смерті заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняли позивачі подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Однак, отримали відмову, яка обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Право власності на цей будинок в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. Позивачі просили визнати за ними право власності по 1/2 частини вищезазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою судді від 13.12.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 40).

В підготовче засідання позивачі не з`явилися. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутність. Просили позов задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився. Направив на адресу суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відзив на позовну заяву не направив (а.с.73).

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3. ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються дітьми ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 11,12, 64-65,67).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується їх заявами у спадковій справі (а.с. 48,61).

В довідці відділу реєстрації місця проживання громадян від 16.04.2021 зазначено, що на день смерті разом із ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 , 1982 р.н. та ОСОБА_3 ,1952 р.н. (а.с.60). Ухвалою суду від 07.02.2022 був залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 (а.с. 78). ОСОБА_3 , являється колишнім чоловіком померлої спадкодавиці. Шлюб укладений 23.05.1989 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний 23.03.2009, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу №44 (а.с.70,71-72). Таким чином, ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_4 не був її спадкоємцем першої черги, як чоловік, оскільки їх шлюб розірвано 23.03.2009.

У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на вказане домоволодіння нотаріус відмовив позивачам, в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 21).

На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі статтею 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності і інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовим актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його набуття, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова ВСУ від 13 червня 2012 р. справа № 6-54цс12).

Провести державну реєстрацію права власності спадкодавця на будинок, який збудовано в 1990 році (згідно даних техпаспорту) в порядку п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №11279 на підставі технічного паспорта та державного акта на земельну ділянку неможливо через смерть спадкодавця.

Будівництво будинку провадилось на підставі: рішення виконкому міськради від 16 квітня 1980 року «Про відвід під індивідуальне житлове будівництво земельної ділянки гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 », дозвіл на проведення робіт для індивідуального будівництва від 22 травня 1980 року, договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числа кімнат від 1 до 5 включно від 22 травня 1980 року, проект -994-ІІІ, витягу з рішення міськвиконкому від 20 липня 1988 року № 192 «Про індивідуальне землекористування».

З огляду на встановлені обставини, спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а отже дане право може бути об`єктом спадкування.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того. п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визнання права власності на майно.

Позивачі є спадкоємцями за законом майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Частки яких становлять по 1/2 частині.

Позивачі вчинили дії по прийняттю спадщини та прийняли її подавши заяву до нотконтори. Тому набули право на майно в порядку спадкування. Це право відповідачами не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивачів на оформлення їх спадкових прав на житловий будинок померлого порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Позовні вимоги не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимоги про стягнення з відповідачів на їх користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, вирішує залишити судові витрати за позивачами.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України,ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 200, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський