Справа № 2н-343/09
УХВАЛА

13 квітня 2022 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ" про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ" звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою, в якій просить замінити стягувача ПАТ КБ "НАДРА" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю ФК ФОРТ, у справі № 2н-343/09. Видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з Боржника 2 та Боржника 3. Поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання щодо Боржника 1, Боржника 2, Боржника 3.

В судове засідання представник заявника не з"явився, в заяві просив розгляд заяви провести за відсутності представника.

Учасники справи в судове засідання не з"явились, що не є перешкодою для розгляду заяви згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.08.2009 року Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив рішення по справі №2н-343/09 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 01/2803/КА(Б)/14-2008-980 від 28.03.2008р., №01 /1909/КА(б)/34-2008-980 від 19.09.2008р. та № 1111/77/МК/2007-840 від 25.07.2007р. з гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «НАДРА».

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 завершено виконавче провадження №48346407 в Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

14.05.2020 року між ПАТ КБ НАДРА, , та ТОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ", , укладено Договір №GL2N014341ПB260 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитними договорами № 01/2803/КА(Б)/14-2008-980 від 28.03.2008р., №01/1909/КА(б)/34-2008-980 від 19.09.2008р. та № 1111/77/МК/2007-840 від 25.07.2007р., перейшло до ТОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ".

30.12.2020 року між ТОВ "ФК "МОРГАН КЕПІТАЛ", , та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ", , надалі за текстом - Новий кредитор, укладено Договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав №92-Ф, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими за кредитними договорами № 01/2803/КА(Б)/14-2008-980 від 28.03.2008р., №01/1909/КА(б)/34-2008-980 від 19.09.2008р. та № 1111/77/МК/2007-840 від 25.07.2007р. перейшло до ТОВ "ФК ФОРТ"(Новий кредитор).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Тому належним та допустимим доказом переходу права вимоги до нового кредитора є договір про відступлення права вимоги, зокрема той, що набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін. Із зазначеним узгоджується позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Враховуючи принцип обов`язковості виконання судових рішень, закріплений Основним -Законом України, неприпустимо вважати що заміна сторони виконавчого провадження можлива виключно за наявності відкритого виконавчого провадження при примусовому виконанні рішення суду.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із ЗУ Про виконавче провадження .

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 9 жовтня 2019 року № 711/10368/2012 та від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 ЗУ Про виконавче провадження .

Також треба зауважити, що пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не є підставою для відмови в заяві про заміну сторони. При розгляді аналогічної заяви у справі № 711/10368/2012 Верховний Суд України у постанові від 9 жовтня 2019 року зазначив, що сплив строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання не позбавляє права стягувача на його заміну у зобов`язаннях.

Зважаючи на викладене, є всі підстави для заміни стягувача по цій справі його правонаступником ТО В ФК ФОРТ .

Як встановлено в судовому засіданні, що на виконання рішення суду по справі № 2н-343/09 від 27.08.2009 року Рівненський міський суд Рівненської області видав Банку виконавчі листи.

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо: 1. Боржника ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебуває; 2. Боржника ОСОБА_3 на примусовому виконанні не перебуває.

Відповідно до частини 4 статті 4 ЗУ "Про виконавче провадження, органи державної виконавчої служби були зобов`язані повернути виконавчий документ стягувачу, однак згідно з Актом ПАТ КБ «НАДРА» про втрату виконавчих листів, оригінали виконавчих документів втрачені. Таким чином, ПАТ "КБ "Надра" не міг передати ТОВ "ФК ФОРТ" оригінал виконавчого документа. За таких обставин, місцезнаходження оригіналу виконавчого документу невідоме, оскільки такий ні в органі виконавчої служби, ні в розпорядженні кредитора не перебуває.

Відповідно до висновку ВС від 18.11.2020 року у справі № 263/4331/18, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09.10.2019 у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св 19.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України Перехідні положення у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

ВС зауважив, що аналіз пункту 17.4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до положення п. 17.4 частини першої Перехідних положень ЦПК України (аналогічні норми містяться і в інших процесуальних кодексах) суд не має права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу/ухвали/виконавчого документа з мотивів її необгрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника і не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містить дату його видачі.

Виконання судових рішень у справах будь-якого типу провадження є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому в рішенні ЄСПЛ у справі Шмалько проти України суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд , одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, шоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін, тому було б незрозуміло, якби стаття б детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень.

Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договорні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (рішення справі Горнсбі проти Гоеції від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України в рішенні № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013 встановив,що виконання рішення суду є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямований на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від ЗО червня 2009 року № 16-рп/2009, суд зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви оригінал виконавчого листа щодо:

1) Боржника ОСОБА_1 на примусовому виконанні не перебуває;

2) Боржника ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебуває;

3) Боржника ОСОБА_3 на примусовому виконанні не перебуває.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Суди при розгляді заяв стягувачів виходять з того, що такі причини (обставини) повинні: по-перше бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт; по-друге: причини пропуску процесуального строку виникли не з вини стягувачів виконавчих листів після закінчення строку пред`явлення їх до виконання.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі Моргуненко проти України від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. Скордіно проти Італії (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, n. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. Естіма Джордж проти Португалії (EstimaJorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-11, п. 35, та, з нових джерел, Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року) .

При розгляді причин пропуску процесуальних строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання, Київський апеляційний суд, постановою від 9 березня 2021 року, у справі № 759/5101/14-ц, задовольняючи вимоги правонаступника стягувача в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходив з того, що строк стягувачем був пропущений у зв`язку з перебуванням первинного кредитора (ПАТ КБ НАДРА ) в процедурі ліквідації, а тому причини пропуску процесуального строку були поважними, та виникли не з вини правонаступника первісного кредитора.

Тернопільський апеляційний суд, у Постанові від 30 квітня 2021 року, у справі № 2-934/11 (провадження: № 22-ц/817/538/21) досліджуючи обставини пропуску процесуального строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходив з того, що ліквідація ПАТ КБ НАДРА , в період якої було припинено основну діяльність банку, змінено керівництво, закрито територіальні відділення Банку, звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, стала поважною причиною пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому правонаступнику ПАТ КБ НАДРА було поновлено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Оскільки перегляд судових рішень, в порядку касаційного провадження в частині поновлення строку для пред 'явлення виконавчого листа до виконання не передбачений нормами ЦПК, суди апеляційної інстанції є судами, рішення яких в цій частині не переглядаються в касаційному порядку. Суди повинні застосовувати правові висновки апеляційних судів щодо питання поважності причин пропуску процесуальних строків з метою дотримання однакового та уніфікованого застосування закону, що є однаією зі складових принципу правової визначеності.

Єдине застосування закону є визначальним задля додержання принципу рівності перед законом. Окрім того, питання правової визначеності й передбачуваності є невід`ємною складовою верховенства права. Ухвалення судових рішень всупереч зазначеній правовій позиції судів апеляційних інстанцій може бути ознакою порушення принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права, закріпленого п. 1 ч. З ст. 2 ЦПК України.

04.06.2015 року за рішенням НБУ було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ НАДРА .

Відповідно до положень п. 11 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження , банк, в якому запроваджено процедуру ліквідації, не має можливості стягувати заборгованість в порядку пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред 'явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. Таким чином, у разі пред`явлення виконавчого документу органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю банком, по відношенню до якого прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку, спричинило б повернення виконавчого документу без прийняття до виконання. Отже, початок процедури ліквідації ПА Т КБ Надра унеможливив пред 'явлення виконавчого листа до виконання, що й призвело до пропущення процесуальних строків.

З вищевикладеним погодився Запорізький апеляційний суд в постанові від 02.06.2021 року по справі №332/1939/15.

За таких обставин, відступлення прав вимоги за кредитними договорами було єдиним способом стягнення заборгованості.

У справі Войтенко проти України суд повторно наголошував, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії ).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що в інституті поновлення пропущених строків вирішення посадовою особою або державним органом будь-якого питання на власний розсуд має особливо важливе значення. Під час розгляду подібних вимог мають враховуватись конкретні обставини справи. Крім того, можна зробити висновок, що під час рогляду заяв про поновлення пропущених строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання мають враховуватись також інші принципи верховенства права, наприклад, принцип обов`язковості судових рішень. Трактуючи цей принцип ЄСПЛ зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від ЗО червня 2009 року № 16-рп/2009, суд зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження ) Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Таким чином, поновлення процесуального строку ТОВ ФК ФОРТ, що був пропущений через перебування первісного кредитора на стадії ліквідації, де було прийняте рішення про початок процедури тимчасової адміністрації, неможливість пред`явлення виконавчого документа в межах строку, в силу норм ЗУ Про виконавче провадження, що виключає наявність вини ТОВ ФК ФОРТ як правонаступника Банку, є поважною причиною пропуску такого строку, а також є підставою для поновлення такого строку.

У зв"язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.18,260,353,442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ " про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ КБ НАДРА на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю ФК ФОРТ, у справі №2н-343/09.

Видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до виконання

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина