Справа № 172/60/22
Провадження № 2/172/22/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2022 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г., за участю секретаря судового засідання - Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . У будинку проведена реєстрація місця проживання відповідачки, яка є його колишньою дружиною. З травня 2018 року відповідачка не проживає за вказаною адресою, що підтверджується й тим, що вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу 30.11.2018 року, в якому зазначила, що на момент звернення фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає йому здійснювати своє право власності житловим приміщенням, розпоряджатися ним, оплачувати комунальні послуги, оформити субсидію, проводити ремонт будинку тощо. Домовленості про користування будинком між сторонами не було, поважних причин, за якими відповідачка не проживає у будинку понад один рік не має. Крім того, зазначає, що претензій щодо подальшої реєстрації їх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , 2011 року народження та ОСОБА_3 , 2017 року народження в його будинку, він не має та згоден на їх проживання та реєстрацію в даному помешканні. Просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 22.02.2022 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачем.

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає. Надала суду письмові пояснення про те, що з позивачем у справі вона знайома з дитинства, з 2010 року почали зустрічатися, а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 , після чого вони стали проживати однією сім`єю, але шлюб не реєстрували. В жовтні 2013 року було придбано житловий будинок по АДРЕСА_1 . 01.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_6 . В травні 2018 року вона з дітьми виїхала з вищевказаного будинку до своїх батьків. В серпні 2018 року позивач запропонував їй та дітям проживати у будинку, однак у цьому ж місяці 2018 року її разом з дітьми було виставлено з будинку.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідченим державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 29.10.2013 року і зареєстрованим в реєстрі за № 1786, ОСОБА_1 купив житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.10.2013 року, індексний номер 11801800, видно, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить вищевказаний житловий будинок.

Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Відповідно до рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2018 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 01.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 105 - розірвано.

На підставі ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , відповідачка у справі ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку з лютого 2014 року. З матеріалів справи та пояснень відповідачки видно, що сторони фактично проживали однією сім`єю, в результаті чого у них народилася донька ОСОБА_5 , 2011 року народження. В подальшому, а саме: в жовтні 2013 року, було придбано житловий будинок, а в 2014 році сторони зареєстрували шлюб, від якого в 2017 році у них народилася друга дитина - син ОСОБА_6 . З вказаного суд приходить до висновку, що позивач та відповідачка як до, так і після оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку могли фактично спільно проживати однією сім`єю, бути пов`язані спільним побутом і мати взаємні права та обов`язки. За період проживання однією сім`єю та у період шлюбу у них народилося двоє дітей.

Таким чином, встановлені обставини справи свідчать про наявність можливого спору між сторонами про поділ спільного майна, набутого за час їх спільного проживання, який не вирішено у встановленому порядку.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачка у справі з неповажних причин фактично не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , понад строки встановлені чинним законодавством, оскільки з пояснень ОСОБА_2 позивач в серпні 2018 року виселив її з дітьми з вказаного будинку та з того часу перешкоджає корстуватись житлом.

Таким чином суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк