Справа № 464/8299/21
пр.№ 2/464/132/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2022 Сихівський районний суд м. Львова в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Цуняк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 99000 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 8406,34 грн., 3% річних в розмірі 2725,67 грн., пеню з урахуванням подвійної ставки НБУ у розмірі 13381,74 грн., моральної шкоди в розмірі 50000 грн. та судових витрат в загальному розмірі 3514,15 грн.

Мотивує позов тим, що 15 березня 2020 року близько 09 год 40 хв по вул. Коломойська, 8, мала місце дорожньо-транспортна пригода за його участі під керуванням транспортного засобу марки TOYOTA RAV 4 номерні знаки НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки DACIA LOGAN номерні знаки НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а він як власник автомобіля TOYOTA RAV 4 номерні знаки НОМЕР_1 - матеріальну шкоду. Згідно постанови Сихівського районного суду м. Львова від 08.05.2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (справа №464/1569/20), яку останній оскаржував, однак Апеляційний суд Львівської області залишив постанову суду першої інстанції без змін. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». 16 березня 2020 року ним подане повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». 22 грудня 2020 року ним подано заяву про страхове відшкодування до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». Згідно повідомлення щодо виплати страхового відшкодування вих.№51-0670 від 28 січня 2021 року страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. та погоджено суму страхового відшкодування. З цього моменту, коли були подані усі документи та узгоджено з відповідачем усі питання по страховому відшкодуванню він очікував належну йому виплату, однак така не здійснена. На його численні заяви про здійснення виплати «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» не реагувало. Оскільки відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання по відшкодуванню збитків внаслідок страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не здійснено виплату страхового відшкодування, просить стягнути з відповідача в його користь матеріальну шкоду на заявлену суму. Окрім цього, вважає, що наведені обставини зумовили погіршення психічно-емоційного стану, спричинені постійними думками та спогадами про неприємні події; погіршення сну, часті головні болі; важкість виконання повсякденних обов`язків; бажання уникати контактів; почуття образи, обурення; стан безпорадності, невизначеність та відчуття внутрішнього дискомфорту через невпевненість у можливості повернути страхове відшкодування; приниження честі та гідності; тривалий депресивний стан та порушення нормального ритму життя у зв`язку з необхідністю постійного написання скарг та телефонування відповідачу. Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 06.12.2021 відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, третій особі надано строк для подачі пояснень щодо позову.

Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи від відповідача будь-які пояснення у справі не надходили.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 15 березня 2020 року близько 09 год 40 хв по вул. Коломойська, 8, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки TOYOTA RAV 4 номерні знаки НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки DACIA LOGAN номерні знаки НОМЕР_2 .

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 08.05.2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. За наслідками апеляційного оскарження постанова залишена без змін (а.с.17,20-21).

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і його вина не підлягає доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 22 грудня 2020 року подав заяву про страхове відшкодування до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.22).

Згідно повідомлення щодо виплати страхового відшкодування вих.№51-0670 від 28 січня 2021 року страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. та погоджено суму страхового відшкодування. (а.с.26).

З`ясовано, що позивач звертався до відповідача із заяви-скаргами про здійснення виплати «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (а.с.27-29,30-32).

З відповіді ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» вих. № 51-4547 від 17.06.2021 на скарги позивача вбачається, що ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» виконає вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі у разі прострочення виплати страхового відшкодування сплатить пеню з розрахунку подвійної ставки НБУ.

Проте, відповідачем не вчинено жодних дій для виплати страхового відшкодування.

Встановлено, що станом на день розгляду справи страхове відшкодування, яке погоджено відповідачем, позивачу не здійснено.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом. Таке страхування здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

За таких обставин, оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована, то за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його страховик є тою особою, яка зобов`язана відшкодувати збитки замість заподіювача шкоди, в межах страхової суми, встановленої в договорі страхування відповідальності (у даному випадку 99000 грн., з врахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. відповідно до полісу АО3283095), а також в межах, встановлених спеціальним законом про страхування відповідальності (зокрема, виплата визначається з урахуванням зносу автомобіля; страховиком не відшкодовується втрата товарного вигляду; не відшкодовується шкода в розмірі франшизи).

Згідно з статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (чи МТСБУ) зобов`язаний у разі визнання вимог особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, обґрунтованими, виплатити страхове відшкодовування (регламентну виплату) протягом 15 днів з дня узгодження ними розміру страхового відшкодування, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, наявності документів, що додаються до заяви, повідомлення про ДТП.

Згідно ч.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку. Згідно ст.16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Верховного Суду від 06.06.2019 у справі № 758/8819/16-ц встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Крім того, аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст. 625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України сформульованих у листі від 01.07.2014 - «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких - «Правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми».

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України, наприклад у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 по справі № 6-49цс12 зазначається, що - «законодавство України не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. З ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України)».

Позивачем розраховано суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 22.12.2020 по 08.11.2021 в розмірі 107406,34 грн., 3 % річних в розмірі 2725,67 грн. та пеню з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 13381,74 грн. Отже загальна сума матеріальної шкоди становить 123513,75 грн.

Суд приймає до уваги розраховану позивачем суму заборгованості в розмірі 123513,75 грн., яка не спростована відповідачем, а відтак така підлягає до задоволення.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

-у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

-у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачкою, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, крім випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням обставин даної справи, а також глибину завданих позивачеві душевних страждань, суд дійшов висновку, що позивач зазнав моральних страждань в наслідок неправомірних дій страхової компанії. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди слід визначити в сумі 5000 грн. для відшкодування винною особою позивачу, що буде достатнім та справедливим.

Задовольняючи позов частково, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір по заявленій матеріальній шкоді в розмірі 1235,15 грн., які документально підтверджені.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково в частині стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн, та з урахуванням ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому слід стягнути на користь позивача з відповідача 1834,75 грн (50000 грн *2102/57282,86=227,9) понесених позивачем судових витрат, зокрема на сплату судового збору по моральній шкоді.

На підставі ст.ст. 11, 22, 625, 1166, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 280-289, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 123513 (сто двадцять три тисячі п`ятсот тринадцять) грн. 75 коп., яка складається з страхового відшкодування в розмірі 99000 грн., інфляційних нарахувань в розмірі 8406 (вісім тисяч чотириста шість) грн. 34 коп., 3% річних в розмірі 2725 (дві тисячі сімсот двадцять п`ять) грн. 67 коп., пені з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 13381 (тринадцять тисяч триста вісімдесят одну) грн. 74 коп.; моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.; судові витрати в загальному розмірі 1463 (тисячу чотириста шістдесят три) грн. 05 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», м.Київ, пр. Героїв Сталінграда, 4, корпус 6А, 2 поверх, .

Суддя О.Ю.Горбань