Справа № 350/166/22
Номер провадження 2-о/350/6/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заяву ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

заявниці ОСОБА_1 ,

представниці заявниці ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

суд -

в с т а н о в и в:

у провадженні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , у якій заявниця просить постановити рішення, яким встановити визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батьківства щодо неї; зобов`язати орган реєстрації актів цивільного стану Калуського району внести зміни в актовий запис №28 від 04.12.2003, змінивши її прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , а також запис в графі «Батько» з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Довге-Калуське, Калуського району Івано-Франківської області.

Її мати, ОСОБА_7 на той час проживала з її батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації одруження. Від їхнього спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася вона, однак оскільки її батьки не перебували в шлюбі, то при реєстрації її народження в графі «мати» вказана її мати ОСОБА_7 , однак в графі «батько», вказано прізвище матері та ім`я і по-батькові батька ОСОБА_9 , що відповідає дійсності.

Після її народження батьки стали проживати окремо, а мати, як тільки вона досягла одномісячного віку, привезла її до батька ОСОБА_4 , який проживав з її бабусею ОСОБА_10 , 1958 року народження та залишила її в них на проживанні, де вона проживає і до цього часу.

30 вересня 2004 року рішенням Пійлівської сільської ради їй було призначено опікуна - бабусю ОСОБА_10 , а рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2005 року її матір було позбавлено батьківських прав щодо неї.

Їй відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її мати померла. Всі роки її батько з бабусею дбали про неї та вона завжди знаходилась на утриманні батька, який ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, та у зв`язку із юридичною неграмотністю не ставив питання про внесення змін в актовий запис про її народження, а на день смерті батька вона була неповнолітньою .

ІНФОРМАЦІЯ_5 їй виповнилося 18 років , а тому вона вирішила звернутися до суду за захистом порушеного права, адже вправі носити прізвище батька, який все життя дбав та піклувався про мене. Таким чином, виникла необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення для неї. Встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, через що вона змушена звернутися в суд.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представниця - адвокат Гутник П.М. заявлені вимоги підтримали та просили заяву задоволити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у заяві ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження та не заперечив проти задоволення її вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви по встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до змісту ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

За приписами ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

У пункті 13 вказаної постанови зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно роз`яснень, що викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

За змістом п.п. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі № 382/2559/15-ц від 23.10.2019 року.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03.10.2014 (а.с.6) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у с.Довге-Калуське Калуського району Івано-Франківської області народилась ОСОБА_1 , батьком якої записаний ОСОБА_11 , а матір`ю - ОСОБА_7 .

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З копії рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2005 (а.с. 12), окрім іншого, встановлено, що ОСОБА_7 у 2003 році народила від фактичного шлюбу із ОСОБА_4 дочку ОСОБА_12 , яку зареєструвала на своє прізвище і в січні 2004 року відвела дитину до матері чоловіка - ОСОБА_10 . Зазначеним рішенням суду ОСОБА_7 було позбавлено батьківських прав на дочку ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначену норму цивільного процесуального законодавства, суд вважає встановленим та таким, що не підлягає доказуванню факт народження заявниці ОСОБА_1 від фактичного спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 померла у с.Довге-Калуське Калуського району Івано-Франківської області.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 22.03.2011 (а.с. 7) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Верній Струтин Рожнятівського району Івано-Франківської області народився ОСОБА_4 , батьками якого були ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

З довідки про склад сім`ї №45 від 17.01.2022 (а.с.10) встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає із своєю бабусею ОСОБА_10 , при цьому до складу її сім`ї входить ОСОБА_2 , який є заінтересованою особою у цій справі та братом її батька, що підтверджено довідкою №44 від 17.01.2022 (а.с. 11).

З копії рішення Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 30.09.2004, ОСОБА_10 , 1958 року народження, призначено опікуном над неповнолітньою ОСОБА_1 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 9) встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 помер.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого повторно 29.03.2022 (а.с. 31), встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 померла у с.Верхній Струтинь Рожнятівського району Івано-Франківської області, у зв`язку з чим ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2022 (а.с. 33) постановлено замінити первісну заінтересовану особу ОСОБА_10 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Вищенаведені докази дають суду підстави встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнавав своє батьківство, тобто доводиться батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Підпунктом 20 п.1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Пунктом 2.16.4. вказаних Правил визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення факту визнання батьківства, слід внести відповідні зміни до актового запису про народження заявниці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.ст.ст.293, 294, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження - задоволити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , стосовно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Зобов`язати Калуський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису про народження №26, складеного 04 грудня 2003 року у виконавчому комітеті Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, а саме, у графі «Батько» зазначити прізвище « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_5 » та змінити прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 на « ОСОБА_6 ».

Рішення є підставою для внесення змін в актовий запис про народження № 26, складеного 04 грудня 2003 року в Калуському відділі Державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Бейко