Справа № 541/1384/21
Номер провадження 2/541/58/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 квітня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., за участю секретаря Раданович Ю.М. розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в місті Миргород, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 11.06.2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 04 вересня 2004 року зроблений відповідний запис № 194.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і просив шлюб розірвати, оскільки їх шлюбне життя з відповідачем ОСОБА_2 не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, причиною цьому стали різного роду непорозуміння і сварки.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року сторонам було надано строк для примирення 3 місяці та провадження у вказаній цивільній справі було зупинено до закінчення строку для примирення до 25 січня 2022 року.

25 січня 2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку із заявленим клопотанням відповідача про перенесенням судового засідання на іншу дату. Судове засідання призначено на 28 лютого 2022 року.

28 лютого 2022 року у зв`язку із неявкою сторін судове засідання відкладено на 14 квітня 2022 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року відновлено провадження у справі по закінченню строку для примирення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач ОСОБА_2 заяв, клопотань та заперечень до суду не надіслала.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Шлюб між сторонами зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 04.09.2004 року, актовий запис № 194 (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками. (а. с. 7).

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, причиною цьому послужили різні характери та різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та різного роду непорозуміння.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.105,109, 110, 112-114 СК України, ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 189-200, 206-207 223, 247, 263-266 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області 04.09.2004 року, актовий запис № 194 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці - залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Ситник