ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/71/20

провадження № 22-ц/4809/138/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, доповідач), Мурашка С. І., Черненка В. В.

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач - Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації

«Кіровоградгаз»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Ябчик Н. М.) від 18 серпня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

08 січня 2020 року Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі - ВАТ «Кіровоградгаз») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 304161,19 грн та компенсацію судових витрат в сумі 4562,42 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02 лютого 2011 року між ВАТ «Кіровоградгаз» та ОСОБА_2 укладено договір № 3586 про надання населенню послуг з газопостачання, за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час ОСОБА_2 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_1 - відповідачкою за позовом. На підставі вказаного договору ВАТ «Кіровоградгаз» надавав послуги з розподілу природного газу.

Позивач вважає, що на підставі ч. 4 ст. 65 СК України укладений ОСОБА_2 договір про надання послуг з газопостачання створив обов`язки не лише для нього, а й для його дружини ОСОБА_1 оскільки він укладений в інтересах їх сім`ї, а отриманий за договором газ використовувався також в інтересах сім`ї.

08 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ВАТ «Кіровоградгаз» з усною заявою про демонтаж засобу обліку спожитого газу за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виконання цього замовлення представники ВАТ «Кіровоградгаз» виявили порушення, а саме: несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи шляхом під`єднання несанкціонованого прихованого газопроводу, внаслідок чого здійснювалося не обліковане споживання природного газу.

Цю подію кваліфіковано за п.п. 1 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс), складено акт про порушення за № 91/18 від 08 листопада 2018 року стосовно споживача ОСОБА_2 в присутності його дружини ОСОБА_1 з відеофіксацією, який споживачем не підписаний.

29 листопада 2018 року комісія з розгляду актів про порушення ВАТ «Кіровоградгаз» в присутності ОСОБА_1 ухвалила рішення про задоволення акту про порушення № 91/18 від 08 листопада 2018 року та нарахування необлікованого обсягу природного газу за період з 08 листопада 2016 року по 07 листопада 2018 року в обсязі 32043,88 м куб. та визначення його вартості в сумі 304161,19 грн, яку відповідачка в позасудовому порядку не сплатила.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що позивач не довів вину ОСОБА_1 у вчиненні порушення чи інших умисних дій, які мали б наслідком несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи.

Суд також дійшов висновку, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , адже за зазначеною адресою не зареєстрована та не проживає. Крім того, після смерті ОСОБА_2 спадщину вона не прийняла.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В поданій до суду апеляційній скарзі ВАТ «Кіровоградгаз» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним. Так, на думку позивача, суд не врахував, що хоч відповідачка і не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та не зареєстрована в ньому, вона мала безпосередній зв`язок з ним так, як являлася дружиною власника - ОСОБА_2 та особисто зверталася до позивача з питання демонтажу засобу обліку для його повірки і саме в її присутності було виявлене порушення.

Суд не застосував при вирішенні спору норми статей 60, 65 СК України, якими позивач обґрунтовував свій позов.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачки ОСОБА_1 до апеляційного суду не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина третя статті 360 ЦПК України.

Пояснення учасників справи, надані в судовому засіданні

Представник позивача ВАТ «Кіровоградгаз» Шелупцова Я. Г. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення щодо її змісту та вимог.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Завгородня В. В. в судове засідання не з`явилися.

Від адвоката Завгородня В. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона не може доїхати о приміщення апеляційного суду.

Без виходу до нарадчої кімнати колегія суддів відхилила клопотання представника позивачки, як необґрунтоване. Вбачається, що представник позивача адвокат Завгородня В. В. здійснює свою діяльність в м. Кропивницькому де на час розгляду справи функціонує громадський транспорт. Причини, які перешкоджають адвокату «доїхати» до приміщення апеляційного суду для розгулу справи у клопотанні не наведені, а отже відповідні доводи адвоката суд не може взяти до уваги та оцінити їх на предмет об`єктивності та поважності причин неявки до суду.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

На час виникнення спірних правовідносин власником садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , являвся ОСОБА_2 .

02 лютого 2011 року між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» та ОСОБА_2 укладено договір № 3586 про надання населенню послуг з газопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , обладнаного лічильником газу, заводський номер 0191099, періодичність повірки якого - 8 років. На підставі договору відкрито абонентський рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 (а. с. 15-16).

08 листопада 2018 року працівники ВАТ «Кіровоградгаз» під час демонтажу засобу вимірювальної техніки на повірку за адресою: АДРЕСА_1 виявили факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи шляхом під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого здійснювалося необлікове або облікове частково використання природного газу. Несанкціонований газопровід проведено прихованими заходами, про що складено акт № 91/18 від 08 листопада 2018 року (а. с. 9).

Як вбачається зі змісту акту, під час його складання споживач ОСОБА_2 не був присутній особисто, а був представлений його дружиною ОСОБА_1 , яка від писання акту відмовилася.

29 листопада 2018 року на засіданні комісії ВАТ «Кіровоградгаз» розглянуто акт про порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: самовільне підключення несанкціонованого газопроводу прихованими методами, витрати природного газу через який не обліковуються вузлом обліку (лічильником газу), проведений споживачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та задоволено його. Комісією вирішено провести нарахування не облікованого об`єму природного газу і його вартості за період з 08 листопада 2016 року по 31 листопада 2018 року в розмірі 32943,88 куб.м на суму 304161,49 грн (а. с.17).

Споживачу ОСОБА_2 10 грудня 2018 року за вих. № 03-3/3823 та 30 травня 2019 за вих. № 07/1850 (повторно) надіслано за адресою: АДРЕСА_1 , рахунок на оплату заборгованості № КГ 000000257 від 29 листопада 2018 року в сумі 304161,19 грн разом з листом-повідомленням, які залишилися без відповіді (а. с. 18, 20, 21, 22).

Згідно з актовим записом про смерть № 922 від 25 березня 2019 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В актовому записі про смерть, місцем останнього проживання ОСОБА_2 вказана адреса: АДРЕСА_2 (а. с. 73).

Згідно з довідкою квартального комітету № 36 від 11 травня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , з 1977 року ніхто не зареєстрований, не проживав (а. с. 182).

З письмових пояснень голови квартального комітету № 12 Фортечного району м. Кропивницького від 30 липня 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 будинок за адресою: АДРЕСА_1 продав. В домовій книзі зареєстрованих осіб немає (а. с. 96).

На підставі довідки відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького, встановлено, що до 30 листопада 2018 року місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 36).

Згідно з довідками Трепівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області № 47 від 04 лютого 2020 року та № 106 від 26 березня 2020 року, з 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 37, 51).

З інформації, наданої Кропивницькою міською державною нотаріальною контрою за вих. № 1868/01-09 від 28 грудня 2020 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а. с. 139-140).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню оскільки суд першої інстанції ухвалив своє рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У цій справі позивач стверджує про виявлене ним порушення на ринку природного газу за яке відповідальна відповідачка - побутовий споживач.

Зі змісту ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Спірні правовідносини сторін регулюються не лише загальними нормами ЦК України, як основним актом цивільного законодавства, а й спеціальними нормами, передбаченими Законом України «Про ринок природного газу» (далі - закон), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс), умовами договорів.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 12 Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Споживач зобов`язаний, зокрема, не допускати несанкціонованого відбору природного газу (п. 3 ч. 2 ст. 13 Закону).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 59 Закону несанкціонований відбір природного газу являється правопорушенням на ринку природного газу за вчинення якого суб`єкти ринку природного газу несуть відповідальність згідно із законом.

Суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (п. 39 ст. 1 Закону).

Споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (п. 37 ст. 1 Закону).

Натомість Кодекс газорозподільних систем містить кілька визначень споживача:

споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу;

побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до п. 1 гл. 3 Розділу VІ Кодексу за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Відповідно до п.п. 1 п.1 глави 2 розділу ІХ вищевказаного Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать наявність несанкціонованого газопроводу.

Своєю чергою несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Згідно з п.п. 6 п. 7 гл. 9 Розділу Х Кодексу у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу.

Відповідно до п. 1 гл. 3 Розділу ХІ Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток Х цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Відповідно до п. 2 гл. 5 Розділу XI Кодексу акт про порушення після пред`явлення представником оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

За змістом положень Закону та Кодексу відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи та несанкціонований відбір природного газу, що було виявлено позивачем, покладається на споживача.

Тож у цій справі колегія суддів апеляційного суду має перевірити правильність висновку суду першої інстанції про те, що відповідачка не являлася споживачем природного газу, який постачається на підставі договору до індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а отже не відповідальна за наслідки виявленого там порушення.

Даючи відповідь на це питання колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

По перше, суд першої інстанції встановив, що на час виявлення порушення єдиним власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , являвся ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такий висновок суду ґрунтується на відомостях технічного паспорта на садибний житловий будинок, договору про надання населенню послуг з газопостачання від 02 лютого 2011 року, акту про порушення від 08 листопада 2018 року.

Позивач вважає, що суд встановив цю обставину неправильно, але доказів на спростування висновку суду не надав.

Так посилання позивача на те, що відповідачка являлася дружиною власника будинку ОСОБА_2 , а тому це майно є їхньою спільною власністю на підставі норми ст. 60 СК України ґрунтується лише на припущенні.

Дійсно вказана норма ст. 60 СК України містить презумпцію спільної сумісної власності подружжя щодо майна, яке набуте ним за час шлюбу. Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний під час шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Крім того, в справі відсутні відомості про те на якій підставі у ОСОБА_2 виникло право власності на вказане майно, що має істотне значення для справи так, як у ст. 57 СК України наведено перелік майна, яке є особистою приватною власністю дружини або чоловіка й обумовлений часом придбання майна або тим чиїм коштом воно було набуто.

Отже, у справі відсутні докази того, що відповідачка являлася співвласником будинку, в якому позивачем виявлено порушення.

По друге, договір на надання позивачем послуг з розподілу газу уклав ОСОБА_3 , а не відповідачка. Докази того, що вона, відповідно до п. 1 гл. 3 Розділу VІ Кодексу, надала йому письмову згоду на укладення такого договору від її імені, що було б необхідно у тому випадку, коли вона б являлася співвласника майна, позивач суду не надав.

По третє, факт несанкціонованого відбору газу був виявлений 08 листопада 2018 року у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а на той час відповідачка проживала за іншою адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького та квартального комітету.

Крім того, на той час і сам ОСОБА_2 проживав за іншою адресою, а будинок був ніхто не проживав.

У зв`язку з цим підстав вважати, що ОСОБА_2 уклав з позивачем договір на постачання газу в інтересах позивачки, як члена його сім`ї, а вона використовувала природний газ для власних потреб, немає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що за умови відсутності доказів того, що відповідачка являлася співвласником будинку, в якому виявлено порушення на ринку природного газу, або членом сім`ї власника, або стороною договору на постачання чи надання послуг з розподілу газу, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідачку не можна визнати споживачем природного газу, який постачався за вказаною адресою, а отже на неї не може бути покладена цивільно-правова відповідальність за виявлене порушення.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 на місці виявлення порушення та складання акту, як представника споживача ОСОБА_2 (про що зазначено у самому акті про порушення - а. с. 9), не є достатньою підставою вважати її суб`єктом ринку природного газу, споживачем у спірних правовідносинах.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони.

Позивач не реалізував свої процесуальні права на витребування доказів, які у нього могли бути відсутні, та не виконав свого обов`язку надання суду доказів на підтвердження всіх обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги і які підлягають доказуванню у ініційованій ним справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду, що позивач неправильно визначив належного відповідача у цій справі, безпідставно пред`явивши свої вимоги до особи, яка не являється учасником спірних правовідносин, послуговуючись лише власними припущеннями.

На думку суду позивач міг би пред`явити свої вимоги до спадкоємців померлого споживача ОСОБА_4 , але таких ні позивач, ні суд не встановили. Крім того, з підстав, передбачених ст. 1281 ЦК України, позивач позов не пред`являв.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргумент апеляційної скарги є аналогічними доводам позовної заяви та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Місцевий суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив відсутність правовідносин сторін, стосовно яких виник спір, та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 11 квітня 2022 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді С. І. Мурашко

В. В. Черненко