Ухвала

01 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 522/15646/13-ц

провадження № 61-2065ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», ОСОБА_3 , за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненою з 30 листопада 2007 року поруку, яка виникає на підставі договору поруки від 11 травня 2007 року № 02-66-07/МБ, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Рішенням апеляційного суду від 17 березня 2015 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2014 року. Позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 300 268,77 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 300 268,77 грн. В решті позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судовий збір по 1 722,66 грн з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2015 року залишено без змін.

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

ОСОБА_3 у лютому 2022 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити її заяву.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом наведених правових норм оскарження в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та постанови апеляційного суду за результатами її перегляду не передбачено.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17, згідно з яким тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в касаційному порядку не передбачено.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, оскільки ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року та постанова Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

При цьому, вказівка у резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення не підлягає перегляду в касаційному порядку згідно вимог ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», ОСОБА_3 , за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков А. С. Олійник С. О. Погрібний