Постанова

Іменем України

12 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 220/736/21

провадження № 61-564св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на постанову Донецького апеляційного суду у складі колегії суддів: Баркова В. М., Зайцевої С. А., Мальцевої Є. Є.,від 08 грудня 2021 року.

Зміст заявлених позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - управління ВД ФССУ в Донецькій області) про стягнення суми заборгованості по щомісячним страховим виплатам, які входять до складу спадщини.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді невиплачених страхових виплат, за отриманням яких він звернувся до Великоновосілківського управління ВД ФССУ в Донецькій області, але йому було відмовлено. Відмова обґрунтована тим, що його батько не був взятий на облік та не отримав довідку внутрішньо переміщеної особи. Позивач зазначав, що він є спадкоємцем ОСОБА_1 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом 15 грудня 2017 року, яка складається з недоотриманих щомісячних страхових виплат у розмірі 79 382, 09 грн. Відмову у виплаті заборгованості по страхових платежах позивач вважав протиправною.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача суми заборгованості по щомісячних страхових виплатах, які входять до складу спадщини, у розмірі 79 382, 09 грн.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області у складі судді Дурач О. А. від 05 серпня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки виплати, які просить стягнути позивач, не увійшли до складу спадщини. Відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить. Суд першої інстанції встановив, що спадкодавцю за життя не здійснювалось нарахування страхових виплат, починаючи з 01 грудня 2014 року і до дня його смерті, а отже позивач не набув право на отримання ненарахованих та невиплачених страхових виплат.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 05 серпня 2021 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління ВД ФССУ в Донецькій областіпро стягнення суми заборгованості по щомісячних страхових виплатах, які входять до складу спадщини, задоволено.

Стягнуто з управління ВД ФССУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 щомісячні страхові виплати, які входять до складу спадщини, в розмірі 79 382, 09 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач набув право власності на недоотримані ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати у розмірі 79 382, 09 грн. Відповідач свідоцтво про право на спадщину не оспорював, а відтак його заперечення проти права ОСОБА_2 на отримання за життя цих страхових виплат визнані апеляційним судом такими, що не мають правового значення.

Узагальнені доводи касаційної скарги

10 січня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга управління ВД ФССУ в Донецькій області, в якій заявник просить скасувати постанову Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначив неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц, постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/16-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 243/9618/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі заявник вказує, що за життя ОСОБА_2 звернувся до Великоновосілківського відділення управління ВД ФССУ в Донецькій області, де отримував страхові виплати у період з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року. З грудня 2014 року страхові виплати були припинені, а страховий випадок знято з обліку (постанова від 16 грудня 2016 року № 050/6174/6174/2). До інших відділень ОСОБА_2 не звертався, постанову про припинення виплат не оскаржував. Нарахування страхових сум не здійснювалося, у зв`язку із чим відсутні кошти, що можуть бути включенні до складу спадщини. Позивач не заперечував з приводу того, що потерпілий за життя не мав перешкод для звернення до суду за захистом свого права, однак своїм правом на отримання призначених страхових виплат не скористався. На думку заявника, зміст положень статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» свідчить, що чинним законодавством не передбачено нарахування щомісячних страхових виплат спадкоємцям. Заявник також звертає увагу на те, що до складу спадщини входить сума лише страхових виплат, які були нараховані за життя, але не отримані спадкодавцем.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 220/736/21.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2022 року справу за позовом ОСОБА_1 до управління ВД ФССУв Донецькій області про стягнення суми заборгованості по щомісячним страховим виплатам, які входять до складу спадщини, призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2105, виданого приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Кисельовою О. В., спадкоємцем ОСОБА_2 , 1933 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві вказано, що спадщина складається з недоотриманих щомісячних страхових виплат у розмірі 79 382, 09 грн.

У відповіді Великоновосілківського відділення управління ВД ФССУ в Донецькій області від 19 лютого 2021 року № 20.01-12/185 вказано, що ОСОБА_2 за життя не набув статусу внутрішньо переміщеної особи, рішенням органу Фонду нарахування страхових виплат було припинено з 01 грудня 2014 року. Повідомлено, що до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, з дня припинення страхової виплати потерпілим за життя не оскаржено рішення органу, тому у відділення фонду відсутні законні підстави для нарахування та здійснення виплат за заявою ОСОБА_1 .

Постановою Великоновосілківського відділення управління ВД ФССУ в Донецькій області від 15 грудня 2014 року № 0505/6174/6174/1 вирішено продовжити ОСОБА_2 раніше призначену щомісячну грошову суму у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730) у розмірі 2 031, 94 грн, виплати провадити з 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року включно.

Постановою Великоновосілківського відділення управління ВД ФССУ в Донецькій області від 21 грудня 2016 року знято з обліку страховий випадок «профзахворювання» за номером 6174; причина зняття - відсутність первинної довідки (ВПО); дата зняття з обліку страхового випадку - 30 листопада 2014 року; припинено всі страхові виплати по страховому випадку з 01 грудня 2014 року.

У відповідності до довідки про доходи ОСОБА_2 за грудень 2014 року нараховано 2 031, 94 грн, до видачі - 2 031, 94 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються

членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Отже, на підставі вказаної норми у членів сім`ї спадкодавця після його смерті виникає право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян

від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,

які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIIта має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час припинення страхових виплат) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 28 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує страхові виплати застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року

у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), на яку зокрема посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що закон не передбачає обмежень прав внутрішньо переміщених осіб залежно від перебування їх на відповідному обліку чи від набуття ними спеціального статусу.

Припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій чи рішень органів Фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців права на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов загалом правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки припинення страхових виплат спадкодавця відбулось з підстав, не передбачених законом, а спадкоємець, який отримав свідоцтво про право на спадщину, яка складається із недоотриманих страхових виплат у розмірі 79 382, 09 грн, успадкував право на отримання відповідної грошової суми.

Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України, оскільки страхові виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Вказані висновки узгоджуються із висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленими у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).

Слід зазначити, що Об`єднана палата Касаційного цивільного суду відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20), на які заявник посилався в обґрунтування доводів касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, надаючи оцінку судовому рішенню апеляційного суду на предмет його законності у межах доводів касаційної скарги, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, оскільки апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян
С. Ф. Хопта

В. В. Шипович