Справа №519/354/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

13.04.2022 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Куріної Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.06.2015 по справі №519/215/15-ц з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 доходу на утримання дитини ОСОБА_3 . На підставі рішення Южного міського суду Одеської області від 19.04.2018 по справі №519/811/17 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 доходу на утримання дитини ОСОБА_4 . Рішенням Южного міського суду Одеської області від 19.04.2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) до досягнення сином, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що на його утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2011 року народження та ОСОБА_6 , 2006 року народження від першого шлюбу. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.03.2013 діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були відібрані від матері та передані на утримання та виховання батька. Дані діти повністю перебувають на утриманні позивача, мати дітей аліменти не сплачує. Також зазначає, що позивач несе значні витрати у зв`язку із проживанням в орендованому житлі, що йому було зроблено операцію, видалено пухлину лівої скроневої частини, дані порушення в стані здоров`я потребують постійного лікування та нагляду лікарів.

13.09.2021 до суду надійшов відзив на позову заяву від ОСОБА_2 , згідно якого вона позов не визнає, просить у його задоволенні відмовити, вимоги позивача, являються безпідставними та необґрунтованими, суду не надано необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на його утримані перебувають діти з першого шлюбу, те що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дітей його матеріальний стан погіршився, останній несе значні витрати втому, що проживає в орендованому будинку, з 2019 року стан здоров`я позивача значно погіршився, йому було зроблено операцію видалено пухлину лівої скроневої частини, потребує постійного лікування та нагляду лікарів. Отже, вона вважає, що всі доводи наведені ОСОБА_1 у позовній заяві не є законними та обґрунтованими, а є юридичною фантазією позивача, а тому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 13.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засіданні не з`явилась, надавши відзив, позов не визнає в повному обсязі, просить у його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Южного міського суду Одеської області від 25.06.2020 (а.с.12-13).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: 12.06.2012 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9).

На підставі виконавчого листа №519/215/15-ц виданого 16.07.2015 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/6 доходу на утримання дитини ОСОБА_3 , щомісячно до 12.06.2030 (а.с.27).

На підставі виконавчого листа №519/811/17 виданого 31.05.2018 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/6 доходу на утримання дитини ОСОБА_4 , щомісячно до 21.06.2035 (а.с.26).

Крім того як зазначає позивач на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від першого шлюбу, які були відібрані від матері та передані на утримання та виховання батька, але відповідних доказів позивачем до суду не надано.

На підставі виконавчого листа №519/52/14-ц виданого Южним міським судом Одеської області 28.07.2014 з ОСОБА_7 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. з урахуванням індексації на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до повноліття сина ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а потім 500 грн. з урахуванням індексації до повноліття сина ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.23).

Відповідно до розрахунків та довідки боржник аліменти не сплачує та утворилась заборгованість (а.с.23-25).

Доводи позивача, що він сплачує кошти за орендоване житло, також не підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 192 СК України, підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин ним наведених та які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначав, що 70% його заробітної плати ним використовується на утримання дітей, які проживають з ним.

Однак, належних доказів зміни свого матеріального становища позивач суду не надав.

Таким чином слід зазначити, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У зв`язку із прийняттям судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись Конвенцією ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.180-183, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська