Справа № 186/67/22
Номер провадження № 2/0186/134/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2022 року м. Першотравенськ.
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Янжули С.А.
при секретарі Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ВСТАНОВИВ:
19 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.
В обґрунтування позову зазначає, що 29 грудня 2020 відповідач отримала від неї позику в розмірі 4 175 гривень, що підтверджується письмовою розпискою, написаною відповідачем власноруч. В цьому договорі позики був передбачений строк повернення позики - до 25 лютого 2021 року, проте відповідач позику не повернула, від зустрічей та перемовин відмовляється.
Просить суд стягнути з відповідача на її користь основну суму боргу 4 175 гривень, 332,15 гривень інфляційного збільшення та 110 гривень штрафних санкцій у вигляді 3% річних. Також стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про дату розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи в її відсутність не надавала.
Відповідно до вимог ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи в її відсутність, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та обставини.
Судом встановлено, що між сторонами 29 грудня 2020 року був укладений договір позики, згідно якого, ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти в борг у сумі 4 175 гривень, а остання зобов`язалася повернути борг в строк до 25 лютого 2021 року.
Докази про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
З матеріалів справи вбачається, що строк повернення позики згідно розписки від 29 грудня 2020 року визначений, а саме: до 25 лютого 2021 року включно.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів (Правова позиція ВСУ у справі №6-1967цс15).
Судом встановлено, що розписка від 29 грудня 2020 року містить умови про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов`язання їх повернути.
Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргові зобов`язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Після закінчення строків повернення сум боргу, тобто після 25 лютого 2021 року, відповідач борг не повернула, чим порушила умови договору. Таким чином, вимоги позивача в даній частині позовних вимог є обґрунтованими.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 29 грудня 2020 року в розмірі 4 175 гривень.
В частині позовних вимог про стягнення нарахованого позивачем інфляційного збільшення та 3% річних, суд приходить до наступного.
Відповідач зобов`язалася повернути борг в строк до 25 лютого 2021 року, однак порушила своє зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач повинна була сплатити 4 175 гривень до 25 лютого 2021 року, то розрахунок по інфляційних збільшеннях та трьох процентах річних слід провести наступним чином.
Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом помноження суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення сплати заборгованості.
Вважається, що сума, яка була внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії якщо погашення заборгованості сталося з 1 по 15 число відповідного місяця, інфляційне змінення розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційне змінення розраховується з урахуванням цього місяця.
Оскільки 4 175 гривень не сплачено до 25 лютого 2021 року, то застосовується інфляційне збільшення з березня по грудень 2021 року.
Сукупний індекс інфляції:
ііс = (іі-1:100) х (іі-2:100) х ... (ii-Z:100), де
іі-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, іі-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, ii-Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Індекс інфляції у березні 2021 року склав 101,7%, у квітні - 100,7%, у травні - 101,3%, у червні - 100,2%, у липні - 100,1%, у серпні - 99,8%, у вересні - 101,2%, у жовтні - 100,9%, у листопаді - 100,8, у грудні - 101%.
4 175 (сума заборгованості станом на 10 січня 2022 року) х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,01 = 4 507,15 гривень.
Інфляційне збільшення заборгованості складає:
4 507,15 - 4 175 = 332,15 гривень.
Суму 3% річних слід розраховувати по формулі:
Сума санкції = С х 3% х Д : 365, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
За період з 25 липня 2021 року по 10 січня 2022 року прострочено сплату 4 175 гривень на 320 днів. Таким чином, сума санкції (3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань) складає:
4 175 х 3% х 320: 365 = 110 гривень.
В зв`язку з чим, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 4 617,15 гривень, з яких 4 175 гривень основна сума боргу, 332,15 гривні інфляційне збільшення, 110 гривень - 3% річних.
На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду в розмірі 992,40 гривень, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 258, 263, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 524, 533, 610, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовільнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 29 грудня 2020 року в розмірі 4 617 (чотирьох тисяч шестиста сімнадцяти) гривень 15 копійок, з яких: 4 175 гривень основна сума боргу; 332,15 гривні - інфляційне збільшення; 110 гривень - штрафні санкції у вигляді 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятиста дев`яноста двох) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.