ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/632/22 Справа № 201/6367/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 08.03.2021р. на перехресті пр. Дмитра Яворницького та вул. Володимира Вернадського в м. Дніпрі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Audi A4, р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , власником якого ОСОБА_1 та Audi Q5 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , відповідальність якого була забезпечена полісом ОСЦПВ АР4256793, виданим - ПрАТ СК «Альфа Страхування». В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2021р. справі № 201/2733/21 водія ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні ДТП та було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала чинності та не була оскаржена у встановленому законом порядку. З метою отримання компенсації спричинених в результаті настання ДТП збитків, позивачка ОСОБА_1 в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування», надавши письмове повідомлення про настання ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування. З метою визначення розміру спричинених збитків, позивачка звернулася до судового експерта Дроздова Ю.В. Відповідно до висновку експерта № 0604/21/21 від 02.04.2021р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 88782грн.43коп.

02.04.2021р. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 47517грн. 40коп., а 02.06.2021р. страховиком була здійснена доплата страхового відшкодування у розмірі 6 724грн.26коп.

ОСОБА_1 не погодилась із загальним розміром сплаченого ПрАТ «СК «Альфа Страхування», тому з метою захисту своїх порушених прав звернулася із відповідними вимогами до суду.

Посилаючись на ст. 22, 610, 625, 1166 ЦК України та ст. 6, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» на її користь недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 34540грн. 77коп., а також з відповідача ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.(а.с.39).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Альфа Страхування», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, а також про відшкодування моральної шкоди - задоволено. Стягнуто з ПрАТ "СК "Альфа Страхування" на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 34540грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 18695грн. 28коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 212 грн.72коп. (а.с.210-215).

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення суду, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с.223-225).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.03.2021р. на перехресті нерівнозначних доріг пр. Дмитра Яворницького та вул. Володимира Вернадського у м. Дніпрі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Audi A4 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_1 та Audi Q5 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2021р. у справі № 201/2733/21 водія ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні ДТП та було притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала чинності 26.04.2021р. та не була оскаржена у встановленому законом порядку (а.с. 13).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «Альфа Страхування» згідно полісу ОСЦПВ АР4256793, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну, становив 130000 грн., франшиза - нуль грн.(а.с. № 14).

11.03.2021р. засобами електронного зв`язку та 15.03.2021р. «Новою поштою» позивачка направила до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» письмове повідомлення про настання ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування (а.с. 16-18).

02.04.2021р. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 47517грн. 40коп., а 02.06.2021р. страховиком була здійснена доплата страхового відшкодування у розмірі 6 724 грн.26 коп. (а.с. 44, 50, 60).

Розрахунок сплаченого страхового відшкодування було здійснено ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на підставі Звіту № 10172 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, за підписом оцінювача Рябчука А.В. від 22.03.2021р. та висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р. за підписом експерта Рябчука А.В. (а.с. 51-55).

В свою чергу, для визначення розміру заподіяних збитків, позивачка звернулась до експерта авто-товарознавця Дроздова Ю.В. , яким 02.04.2021р. було складено висновок експерта № 0604/21/21, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ, складає 88 782грн.43коп. (а.с. 19-30).

21.05.2021р. представник позивачки звернувся до страховика із письмовою заявою про перегляд розміру сплаченого страхового відшкодування, в якій просив прийняти до уваги висновок експерта № 0604/21/21 від 02.04.2021р. (а.с. 45-46), копія якого була долучена до заяви, та здійснити доплату суми страхового відшкодування. Проте дана вимога не була задоволена в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» фактично виник спір щодо розміру страхового відшкодування.

Так, страховик вважає, що розмір страхового відшкодування було визначено та виплачено в повному обсязі, у відповідності до вимог Закону України № 1961-IV та згідно висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., складеного експертом Рябчуком А.В. (а.с. 51-55). В свою чергу, позивачка просила доплатити страхове відшкодування, виходячи із результатів висновку експерта № 0604/21/21 від 02.04.2021р., складеного експертом Дроздовим Ю.В. (а.с. 45-46).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 2.1. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон України № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України № 1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п. 12.1 ст. 12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 34.2,34.4 ст. 34 Закону України № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Статтею 36 Закону України № 1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або ст. 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (п. 36.2 ст. 36).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» фактично виник спір щодо розміру страхового відшкодування.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що розмір страхового відшкодування було визначено та виплачено в повному обсязі, у відповідності до вимог Закону України № 1961-IV, з огляду на те, що позивачка відповідно до вимог ст. 35 Закону України № 1961-IV 11.03.2019р. звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Після чого, страховик у відповідності до приписів п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV був зобов`язаній у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, а відповідно до ст. 29 зазначеного Закону відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідач ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у листах № 0388.609.21.01 від 02.06.2021р. та № 0388.609.21.01 від 21.06.2021р. зазначає, що на виконання вимог ст. 34 Закону України № 1961-IV, огляд пошкодженого транспортного засобу Audi A4, власником якого є позивачка, було доручено ОСОБА_6 , який 17.03.2021р. здійснив його огляд, саме ОСОБА_6 було складено і акт огляду колісного транспортного засобу. В подальшому, на підставі даного акту огляду ПрАТ «СК «Альфа Страхування» замовило у ТОВ «СЗУ «Консалтінг Україна» складання Звіту № 10172 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22.03.2021р. за підписом оцінювача Рябчука А.В. та Висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р. за підписом експерта Рябчука А.В. На підставі даних документів ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснила розрахунок страхових відшкодувань, які були сплачені позивачці 02.04.2021р. у розмірі 47 517грн.40коп. та 02.06.2021р. у розмірі 6 724грн.26коп.

Суд першої інстанції правильно зазначено, а апеляційний суд перевірив, що матеріали справи не містять відомостей та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено, що позивачка була ознайомлений з документами, що стали підставою для розрахунку страхового відшкодування, яке було їй сплачено 02.04.2021р. у розмірі 47 517 грн. 40коп.: актом огляду колісного транспортного засобу та Звітом ТОВ «СЗУ «Консалтінг Україна» № 10172 від 22.03.2021р. про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу за підписом оцінювача Рябчука А.В .

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003р. № 1440.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону;

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Так, згідно ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Статтею 11 цього ж закону, встановлено, що договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку а платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону.

Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону.

Істотними умовами договору на проведення оцінки майна є: зазначення майна, що підлягає оцінці; мета, з якою проводиться оцінка; вид вартості майна, що підлягає визначенню; дата оцінки; строк виконання робіт з оцінки майна; розмір і порядок оплати робіт; права та обов`язки сторін договору; умови забезпечення конфіденційності результатів оцінки, інформації, використаної під час її виконання; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; порядок вирішення спорів, які можуть виникнути під час проведення оцінки та прийняття замовником її результатів.

Законодавством або за згодою сторін договору в ньому можуть бути передбачені інші істотні умови.

Таким чином, ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено вичерпний перелік осіб, які мають право звернутись до суб`єкта оціночної діяльності (оцінювача), з метою проведення оцінки майна: власник чи особа що володіє майном на відповідній правовій підставі, або будь-яка інша особа, уповноважена власником.

Оцінка майна проводиться виключно на підставі письмового договору, укладеного у відповідності до ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Матеріали справи не містять та відповідачем ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не доведено, що експертом Рябчуком А.В. особисто оглядався пошкоджений транспортний засіб Audi A4, та встановлювався характер і обсяг пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування, як це передбачено п. п. 5.1, 5.5 Методики. Також, зі змісту вступної та дослідницької частини висновку експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., вбачається, що відповідне клопотання, про надання для проведення особистого огляду пошкодженого транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , експертом Рябчуком А.В. не заявлялось.

Окрім цього, висновок експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р. не містить інформації щодо: переліку джерел, з яких була отримана інформація про усі дані, наведені у висновку експерта; характер та обсяги пошкоджень транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , які приймались експертом Рябчуком А.В. під час проведення дослідження та посилання на відповідне інформаційне джерело, яке їх підтверджує/фіксує (протокол огляду, фототаблиця тощо); обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з усунення пошкоджень; висновок № 11700 не містить додатків, які є його невід`ємною частиною, зокрема, фото таблицю та ремонтну калькуляцію.

З урахуванням вказаного суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги, висновок експертного дослідження № 11700 від 27.05.2021р., який підготовлено з порушенням відповідних вимог Методики.

В свою чергу, наданий суду позивачкою оригінал висновку експерта Дроздова Ю.В. № 0604/21/21 від 02.04.2021р., було складено експертом за наслідками безпосереднього огляду пошкодженого транспортного засобу Audi A4, р.н. НОМЕР_1 , зі складанням відповідного протоколу огляду та фотофіксацією, з посиланням на відповідні вихідні дані та із повним дотриманням відповідних методик.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019р. у справі № 522/1029/18, зазначає що: «висновок експертного дослідження не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у наявному висновку експертного дослідження не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду».

З урахуванням зазначеного доводи апеляційної скарги щодо невідповідності наданого позивачем висновку експерта, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи апеляційної скарги ПрАТ "СК "Альфа Страхування" колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана оцінка, а тому додатковому правовому аналізу не підлягають.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язк щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: