печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3759/21-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Самолюк Ю.Ю.,

за участю:

боржника: не з`явилась,

стягувача: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду із заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Печерським районним судом м. Києва на підставі заочного рішення цього ж суду від 15.02.2010 року у цивільній справі № 2-584/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10 задоволено позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 77 477 грн. доларів США 16 центів заборгованості за кредитним договором від 08.05.2007 року № 0; 1 700 грн. у відшкодування судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання зазначеного рішення суду ПАТ «УкрСиббанк» було видано виконавчий лист.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 08.05.2007 року № 0.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2012 року у справі № 6-976/12 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк»; замінено сторону у виконавчому провадженні - ПАТ «УкрСиббанк», як стягувача у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ПАТ «Дельта Банк».

24.07.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «ФК «Гефест») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (далі - ТОВ «ФК «Паритет») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 08.05.2007 року № 0.

02.09.2019 року між ТОВ «ФК Паритет» та ОСОБА_3 (далі - заінтересована особа, стягувач, ОСОБА_3 ) укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором від 08.05.2007 року № 0, на підставі якого ОСОБА_3 стала новим кредитором ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2020 року у справі № 757/35935/20-ц здійснено заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ОСОБА_3 як на правонаступника за правом грошової вимоги у виконавчому провадженні на примусове виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10.

14.01.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду про відстрочення виконання зобов`язань, за якою сторони домовились відстрочити виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10 до 13.01.2023 року. В межах зазначеного строку ОСОБА_1 зобов`язалась відновити свою платоспроможність та добровільно виконати заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10, виплативши заборгованість за кредитним договором від 08.05.2007 року № 0 ОСОБА_3 шляхом перерахування коштів на визначені нею рахунки.

З огляду на зазначене, заявник просить визнати виконавчий лист № 2-584/10 від 10.08.2010 року, виданий Печерським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. від 25.01.2021 року заявлено самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10, таким, що не підлягає виконанню.

Боржник та стягувача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, за відсутності стягувача і боржника.

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали, суд вважає, що заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10 задоволено позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 77 477 грн. доларів США 16 центів заборгованості за кредитним договором від 08.05.2007 року № 0; 1 700 грн. у відшкодування судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2012 року у справі № 6-976/12 задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк»; замінено сторону у виконавчому провадженні - ПАТ «УкрСиббанк», як стягувача у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.12.2020 року у справі № 757/35935/20-ц заяву ОСОБА_3 задоволено; замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ОСОБА_3 як на правонаступника за правом грошової вимоги у виконавчому провадженні на примусове виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на те, що 14.01.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено угоду про відстрочення виконання зобов`язань, за якою сторони домовились відстрочити виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2010 року у справі № 2-584/10 до 13.01.2023 року, а тому заявник вважає, що у неї як боржника відсутній обов`язок зі сплати заборгованості, яка була стягнута за вказаним рішенням суду.

При цьому, зі змісту укладеної між стягувачем та боржником угоди про відстрочення виконання зобов`язань вбачається, що її укладення не припиняє обов`язок боржника перед стягувачем щодо виплати заборгованості за кредитним договором, стягнутої за рішенням суду, а тільки визначає порядок її сплати.

Разом з тим, на даний час вищевказане рішення суду перебуває на виконанні, продовжуються виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2019 року у справі № 2-3558/2010.

Таким чином, за змістом ст. 432 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Отже, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

У даному випадку зобов`язання боржника ОСОБА_1 не припинились.

З огляду на викладене, посилання ОСОБА_1 на те, що іншими причинами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є відсутність у боржника обов`язку з виконання зобов`язання, у зв`язку з укладенням угоди про відстрочення сплати заборгованості, є власним трактуванням заявником положень ст. 432 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів, що у боржника ОСОБА_1 відсутній обов`язок з виконання зобов`язання у зв`язку з його припиненням чи добровільним виконанням.

Укладення угоди про відстрочення сплати заборгованості до певної дати лише визначає порядок виконання судового рішення, а не скасовує його. Як зазначалось вище, судове рішення набрало законної сили та є чинним і знаходиться на примусовому виконанні у виконавчій службі, а зі змісту укладеної між стягувачем та боржником угоди про відстрочення виконання зобов`язань вбачається, що її укладення жодним чином не припиняє обов`язок боржника щодо виплати заборгованості за кредитним договором, стягнутої за рішенням суду, а тільки визначає порядок сплати такої заборгованості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 40 рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Разом з тим, ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

За наявності відкритого виконавчого провадження та досягнення між боржником і стягувачем згоди про розмір заборгованості та порядок виконання обов`язку з виплати такої заборгованості, стягувач не позбавлений права: звернутися з письмовою заявою про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); відмовитися від примусового виконання судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в процесі виконання рішення сторони виконавчого провадження мають право на затвердження судом мирової угоди, у зв`язку з чим відкрите виконавче провадження підлягає закінченню.

За таких обставин, оскільки заявником не доведено, що у неї відсутній обов`язок з виконання зобов`язання щодо виплати заборгованості за кредитним договором, стягнутої за рішенням суду, у зв`язку з його припиненням чи добровільним виконанням, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 432, пп. 15.5 п. 15 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до суду апеляційної інстанції) шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 13.01.2022 року.

Суддя Є.С. Хайнацький