Дата документу 23.02.2022 Справа № 324/1786/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/1786/21 Головуючий у 1-й інстанції: Кацаренко І.О.
Провадження №22-ц/807/377/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Дашовської А.В., Маловічко С.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року про забезпечення позову у справі справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання передавального акту частково недійсним, визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора та запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відновлення порушеного права, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання передавального акту частково недійсним, визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора та запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відновлення порушеного права.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та

ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № ПП333-115-К, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав від Банку споживчий кредит в розмірі 15200 доларів США (п.1.1 Кредитного договору) настрок до 11 червня 2017 року на споживчі цілі.

12 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір №ПП333-115-І/1, згідно умов якого ОСОБА_2 , як іпотекодавець, передав в іпотеку (п.1.1), у якості забезпечення виконання кредитного договору № ПП333-115-К від 12 червня 2007 року житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Крім того, 12 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 також був укладений Іпотечний договір № ПП333-115-І/2 (з майновим поручителем), у якому ОСОБА_1 є майновим поручителем з зобов`язаннями ОСОБА_2 за Договром кредиту № ПП333-115-К від 12 червня 2007 року та передає в іпотеку, у якості забезпечення виконання кредитного договору № ПП333-115-К від 12 червня 2007 року однокімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Кредитний договір № ПП333-115-К від 12 червня 2007 року є валютним, оскільки валюта кредиту - долари США, та споживчим, оскільки цей кредит надавався на споживчі цілі.

Відповідно до Передавального акту від 11 жовтня 2019 року, уклдадений між АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк» останній передав АТ « Альфабанк» актив у вигляді Кредитного договору №№ ПП333-115-К від 12 червня 2007 року, іпотечний договір № ПП333-115-І/2 від 12 червня 2007 року укладений між АТ КБ соціального ррзвитку «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 242, 11 жовтня 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що АТ «Альфа-Банк» через державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки - квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 зазначає, що за даною адресою постійно проживає вона та її малолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Актом від 18 жовтня 2021 року. Крім того, спірна квартира є єдиним місцем її проживання, іншого житла вона не має. Важає, що протиправно позбавили її права власності на квартиру, тому змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Просила визнати недійсним передавальний акт від 11 жовтня 2019 року, укладений між АТ « Альфабанк» та АТ « Укрсоцбанк» в частині передачі активу у вигляді Кредитного договору №№ ПП333-115-К від 12 червня 2007 року, іпотечного договору № ПП333-115-І/2 від 12 червня 2007 року укладений між АТ КБ соціального ррзвитку «УкрсоцБанк» та ОСОБА_1 , Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Василівської районної дерожавної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексовим номером: 50600624 від 10 січня 2020 року та запис про право власності за номером 34989759, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Припинити право власності АТ «Альфабанк» на вищезазначену квартиру, відновити становище, що існувало до порушення права власності ОСОБА_1 , шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо її права власності на вищезазначнну квартру.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначила, що оскільки, вищезазначена квартира вибула з її власності без її згоди, невжиття заходів заборони вчинення дій щодо нерухомого майна стане перешкодою для належного та повного захисту прав та законних інтересів останньої, у зв`язку з чим, на даний час виникла необхідність у забезпеченні позову, так як невжиття заходів може істотно ускладними ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звертається до суду. Також, вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Важає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими нею вимогами, оскільки, враховуючи предмет спору, саме заборона відчуження нерухомого майна має на меті гарнтувати виконання можливого рішення суду. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав АТ «Альфа-Банк», оскільки майно залишається у власності банку, а можливість ним розпорядитися обмежується лише на певний час, не спричинить шкоду. З цих підстав пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову ОСОБА_1 не наються.

На підставі вищевикладеного просить : 1) накласти арешт на належну акціонерному товариству «Альфа-Банк» квартиру, яка розташована у АДРЕСА_2 ; 2) заборонити акціонерному товариству «Альфа-Банк», його представникам та будь-яким третім особам (державним нотаріусам, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації) виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вселяти інших осіб до вказаної квартири, входити та проникати будь-яким іншим чином до вищевказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:242; 3) заборонити акціонерному товариству "Альфа-Банк» укладати договори оренди, купівлі-продажу, міні, дарування, предметом яких буде квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:242.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру номер АДРЕСА_3 , і яка належить акціонерному товариству «Альфа-Банк».

Заборонено Акціонерному товариству «Альфа-Банк», його представникам та будь-яким третім особам (державним нотаріусам, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації) виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вселяти інших осіб до вказаної квартири, входити та проникати будь-яким іншим чином до вищевказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:242.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись нанеповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуальногоправа, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року, прийняти судове рішення, яким у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скрги є те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Фактично, забезпечуючи позов, суд першої інстанції порушив права АТ «Альфа-Банк» як власника іпотечного майна шляхом заборони користуватися майном без жодних правових підстав. Матеріали справи немістять належних та допустимих доказів того, що Банк має намір реалізувати спірне майно та останнім проводяться активні дії щодо такого. Вважає, що забезпечення позову є зовсім не співмірними з предметом позову, ОСОБА_1 не доведено факту неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову. В матеріалах справи відсутні докази та посилання на те, що невжиття обраних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог визнання передавального акту в частині недійсним, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно та відновлення прушеного права або існує ризик спричинення ОСОБА_1 збитків та застосовані заходи забезпечення є неспівмірними з застосованими заходами забезпечення позову.

В контексті фактичних обставин справи і змісту позовних вимог забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо квартири, яка на даний час є власністю банку, обмежує АТ «Альфа-Банк» в праві користування, а тому є беззаперечним порушенням принципу мирного володіння майном і права власності.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень судових повісток до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином провідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності АТ « Альфа-Банк», ОСОБА_1 , Державного реєстратора Василівчської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 , право власності на яку на даний час зареєстроване за АТ «Альфа-Банк», а тому невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Обрані судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. Підстав для зустрічного забезпечення судом не встановлено. Відмовляючи в частині забезпечення позову щодо заборони АТ «Альфа-Банк» укладати договори оренди, купівлі-продажу, міни, дарування, предметом яких буде квартира, суд першої інстанції виходив з того, що дана картира є предметом позовну у цій цивільній справі, на переконання суду, забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру і заборони відповідачу у справі і третім особам (в тому числі нотаріальним органам) «відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири» є в тому числі забороною вчиняти будь-які договори відчуження цієї квартири, і, як наслідок, - вчиняти будь-які дії щодо реєстрації цих договорів.

З таким висновком суду не можна повністю погодитись.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Судом встановлено, що 12 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № ПП333-115-К, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 15200 доларів США (а.с.16-18).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № ПП333-115-І/1, за яким іпотекодавцем передано іпотекодержателю житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-23).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки № ПП333-115-І/2, за яким іпотекодавцем передано іпотекодержателю нерухоме майно, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24-28).

10 січня 2020 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , було зареєстровано за АТ «АльфаБанк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме мацйно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та ін. (а.с.29-30).

Судом встановлено, що АТ «Альфа-банк» є новим власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову посилався на незаконність дій відповідачів, які прийняли рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вказував, що він звернувся до суду з позовом про визнання передавального акту в частині недійсним, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно та відновлення порушеного права і що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, існує можливість виселення позивача разом із своєю сім`єю та відчуження АТ «Альфа-Банк» без згоди позивача спірної квартири, що заподіє істотної матеріальної шкоди правам та інтересам позивача, відновлення яких буде неможливим у майбутньому.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконаня рішення суду по справі, тому наклав арешт на квартиру АДРЕСА_3 і яка належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк».

При задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 і яка належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами дійсно виник спір з приводу реєстрації права власності та існує можливість в подальшому здійснення відповідачем інших реєстраційних дій щодо вказаної квартири, а тому невжиття заходів забезпечення позову, зокрема шляхом накладення арешту на квартиру, може утруднити виконання можливого судового рішення в майбутньому.

Проте, суд першої інстанції не обґрунтував висновок про наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони АТ «Альфа-Банк», його представникам та будь-яким третім особам (державним нотаріусам, приватним нотаріусам державним реєстратороам, суб`єктам державної реєстрації) виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вселяти інших осіб до вказаної квартири, входити та проникати будь-яким іншим чином до вищевказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 242, а саме відповідачу вчиняти дії з користування спірним майном, яке належить на праві приватної власності АТ «Альфа-Банк» та не врахували, що такий вид забезпечення позову не співмірний з позовними вимогами.

При цьому, колегія суддівв зауважує, що накладення арешту на майно є обґрунтованим і співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки в разі випадку здійснення відповідачем відчуження спірного нерухомого майна на користь іншої особи позивач не зможе захистити свої порушені права в межах одного поданого позову без нових звернень до суду про оскарження реєстраційних дій та без витребування майна з чужого незаконного володіння нового власника, тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Вжиття заходів забезпечення позову має тимчасовий характер та поширюється на час розгляду справи, а тому накладення арешту на спірне нарухоме майно, яке є предметом спору у цій справі, не можна розцінювати як порушення права власності відповідачів на це майно.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга АТ «Альфа-Банк» підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати в частині заборони АТ «Альфа-Банк» його представникам та будь-яким третім особам (державним нотаріусам, приватним нотаріусам державним реєстратороам, суб`єктам державної реєстрації) виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вселяти інших осіб до вказаної квартири, входити та проникати будь-яким іншим чином до вищевказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 242, та відмовити в задоволенні заяви в цій частині, щодо накладення арешту на вищезазначену квартиру - залишити без змін.

Доводи касаційної скарги АТ «Альфа-Банк» дають підстави для висновку, що судове рішення суду першої в частині задоволення заяви про забезпечення позову частково ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задовольнити частково, судове рішення скасувати в частині заборони Акціонерному товариству «Альфа-Банк», його представникам та будь-яким третім особам (державним нотаріусам, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації) виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вселяти інших осіб до вказаної квартири, входити та проникати будь-яким іншим чином до вищевказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:242та відмовити в задоволенні заяви в цій частині, щодо накладення арешту на вищевказану квартиру, залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2021 року задовольнити частково.

Ухвалу суду в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про заборону Акціонерному товариству «Альфа-Банк», його представникам та будь-яким третім особам (державним нотаріусам, приватним нотаріусам, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації) виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вселяти інших осіб до вказаної квартири, входити та проникати будь-яким іншим чином до вищевказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти і розпоряджатися вищевказаною квартирою, в тому числі відчужувати, вчиняти нотаріальні та/або реєстраційні дії у відповідних державних реєстрах щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:242, скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

В іншій чатині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 13 квітня 2022 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Дашковська А.В.Маловічко С.В.