Справа № 462/4535/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Грунику Ю.І., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чорного Ігоря Олеговича про визнання права на спадкування, скасування постанови нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 30.06.2021 р. звернулась до суду з позовом, що був уточнений в якому зазначила, що вона є спадкоємцем майна за заповітом своєї баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 рік. Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Чорним І.О., відповідачем по справі, 21.11.2020 року спадкодавець ОСОБА_4 заповіла їй все майно, яке належало їй на праві власності на момент смерті. Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міським бюро технічної інвентаризації 16.08.1989 року, що записано в реєстрову книгу № 21 за реєстровим № 3613 спадкодавиці на момент смерті належала 1/2 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Друга частина цього домоволодіння належить сестрі померлої ОСОБА_5 . Домоволодіння складається з одноповерхового житлового будинку з підвалом та самовільно добудованим мезоніном, а також підсобних приміщень: сарая, вбиральні, колодязя, воріт та огорожі. Спадкодавиця з сестрою отримали будинковолодіння у спадок після смерті їх матері ОСОБА_6 , її прабаби, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням виконкому Львівської міської Ради депутатів трудящих № 1354 від 23.12.1958 року ОСОБА_6 , як власнику будинку була виділена у користування земельна ділянка площею 1.651 кв.м., яка закріплена за будинком. На момент відкриття спадщини будинковолодіння перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Вона проживає в цьому будинку з моменту свого народження. 12.03.2021 року вона подала нотаріусу, відповідачу по справі, заяву про прийнятгя спадщини за заповітом після смерті своєї баби ОСОБА_4 та надала всі необхідні документи. В техпаспорті зазначено, що в будинку самовільно побудований мезонін, на добудову якого відсутні дозволи і ця добудова відповідним чином не зареєстрована. При цьому вона пояснила нотаріусу, що не претендую на самовільні добудови до будинку, тому просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, маючи на увазі майно, яке належало померлій бабі і було зареєстровано відповідно до закону. На початку червня 2021 року відповідач повідомивїї, що не може розібратись з чого складається спадкове майно відповідно до правовстановлюючих докуменів на будинковолодіння, після чого повернув їй технічний паспорт, а 16.06.2021 року вручив свою постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. В постанові зазначено, що ніби-то у правовстановлюючих документах на будинок містяться розбіжності: у свідоцтві про право на спадщину, виданого її бабі 10.08.1989 року державним нотаріусом Другої Львівської нотраріальної контори, на підставі якого 16.08.1989 року Львівським міжрайонним БТІ видано реєстраційне посвідчення за № 3613, зазначено, що будинок складається з трьох житлових кімнат житловою площею 48,1 кв.м., а також господарські споруди (сарай, вбиральня, колодязь і огорожа), а у техпаспорті, що виданий Львівським БТІ, зазначено, що будинок складається з п`яти житлових кімнат та двох кухонь, загальна площа будинку складає 189,8 кв.м., житлова - 73,3 кв.м., і що в техпаспорті ніби-то відсутні відмітки про самовільні та/або незаконні добудови. В цій частині зміст постанови нотаріуса не відповідає документам на будинок, оскільки: в технічному паспорті власником будинковолодіння зазначена її прабаба ОСОБА_6 , на останній сторінці цього документа зазначено, що мезонін і сарай побудовані самовільно. Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку перший поверх складається з коридору, площею 8,8 кв.м., трьох житлових кімнат площею 10,1 кв.м., 19 кв.м., і 19 кв.м, і кухні 10,1кв.м.. Зазначено, що самовільно добудований мезонін складається з коридору, площею 9,7 кв.м, двох кімнат площею 12,1кв.м і 13,1 кв.м і кухні 12,2 кв.м. Тобто спадкове майно складається з Ѕ підвалу і першого поверху житлового будинку АДРЕСА_1 та зазначених вище господарських споруд. Самовільно добудований мезонін не входить до спадкового майна і вона не претендує на прийняття цієї частини майна у спадок, про що повідомляла нотаріуса. Вважає, що нотаріус порушив її право на спадкування, просить суд визнати право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 майна, яке належало їй на час смерті, а саме: 1/2 домоволодіння під АДРЕСА_1 , що складається з одноповерхового трьохкімнатного будинку, площею 78 кв.м. з підвалом, площею 64,7 кв.м. та господарських споруд (сараю, вбиральні, колодязя, воріт і огорожі), яке зареєстровано у Львівському бюро технічної інвентаризації, яке не визнає відповідач; скасувати постанову відповідача від 16 червня 2021 року про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті баби ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що Ѕ частка будинку АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 , Ѕ частка- за ОСОБА_5 та додала, що нотаріус Чорний І.О., якому вона сплатила кошти за оформлення спадщини, що залишилась їй після смерті її баби ОСОБА_4 , повідомив її, що треба йти до суду, оскільки в технічному паспорті зазначені самовільно збудовані будівлі. Однак вона не претендує на самовільно збудовані споруди: мезонін та сарай, які зазначені в технічному паспорті. Сарай перебудовував чоловік бабиної сестри, мезанін був колись горищем будинку, на теперішній час горище перебудоване в мезонін, використовується як 2 поверх будинку, складається з коридору і 3-х кімнат. Частки будинку в натурі не поділені. На 1 поверху розташовані 4 кімнати. Мешканці будинку користуються всіма приміщеннями будинку спільно. Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що нотаріус не має право включати в спадкове майно самовільне будівництво, а саме мезонін та сарай. Він зобов`язаний видати позивачці свідоцтво про право на спадщину, яку отримала померла ОСОБА_4 за заповітом, а саме на будівлі, які зазначені в технічному паспорті за 1988р., вирішувати питання про визнання права власності на самовільне будівництво, а саме сарай та мезонін, позивачка має після отримання свідоцтва про право на спадщину. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що свої заперечення виклала у відзиву на позовну заяву та зазначила, що дії нотаріуса Чорного І.О. правовмірні, відповідають вимогам законодавства. Також зазначила, що не заперечує, що у позивачки виникло право на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , однак будинок, який має самовільні споруди, не розподілений в натурі, не визначені частки в натурі, тому треба було досягнути домовленості з співвласником будинку та скласти мирову угоду або звернутись до суду. Просила відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що позивачка по справі ОСОБА_1 його дружина, якій її баба залишила все своє майно після смерті за заповітом. Після смерті баби 12 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса Чорного І.О. з приводу отримання свідоцтва про спадщину. Нотаріусу було надано всі документи, заплачені кошти. Однак в першій декаді червня 2021 року дружина його повідомила, що нотаріус відмовив у видачі їй свідоцтва, сказав, що не зміг розібратися з мезоніном. Він поїхав до нотаріуса та той повідомив, що дає усну відмову, письмову надасть через 3 дні.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають відмові з наступних підстав.

Згідно до довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 31.03.2021 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровані за: ОСОБА_4 - Ѕ частина, ОСОБА_5 - Ѕ частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Львівською держконторою 10.08.1989 року за реєстровим номером 7246.

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Львівською держконторою 10.08.1989 року за реєстровим номером 7246, спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку, який в цілому складається з дерев`яного жилого будинку з всіма господарськими будівлями, та складається з трьох кімнат, житловою площею - 48,1 кв.м, та однієї кухні. До житлового будинку відносяться дерев`яний сарай - літ. «Б»; цегляна вбиральня - літ. «В»; бетонний колодязь - літ. «К», огорожа.

В технічному паспорті, складеному Львівським БТІ 28.06.1988р., містяться характеризуючи відомості будівель і споруд, в тому числі про мезонін (літ.М3), площею 55,8кв.м та сарай (літ.Б), площею 18,6 кв.м, як самовільно збудовані.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 у віці 81 року, про що складений актовий запис №2017 від 07 грудня 202 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 21 листопада 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу у реєстрі за №2055, згідно до якого все своє майно заповіла своїй онуці ОСОБА_1 .

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Чорного І.О. позивач ОСОБА_1 звернулась 16 червня 2021 року, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа за №13/2021.

Постановою від 24.07.2021 року приватний нотаріус Чорний І.О. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову він мотивував тим, що до матеріалів спадкової справи відсутні документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності за спадкодавцем на Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 та складається з п`яти житлових кімнат та двох кухонь, загальна площа будинку - 189,8 кв.м, житлова площа - 73,3 кв.м. В матеріалах спадкової справи міститься лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Другою львівською державною нотаріальною которою 10.08.1989 року за реєстровим № 7246, що підтверджує право власності спадкодавця на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та складається з трьох кімнат житловою площею - 48,1 кв.м, та однієї кухні. Тобто встановлено наявність розбіжностей між документом, що підтверджує право власності на житловий будинок та документом, який містить технічні характеристики на житловий будинок, на 1/2 частку якого ОСОБА_1 просить видати їй свідоцтво про право на спадщину. З матеріалів спадкової справи, в яких наявні розбіжності, не вбачається можливість встановити склад спадкового майна.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Відповідно до п.п.4.16 пункту 4 глави 10 розділу II «Порядку нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не заперечувалось, що мезонін та сарай за адресою АДРЕСА_1 є самочинними будівництвами, які знаходяться у загальному користуванні з співвласниками будинку, та без отримання відповідних на те дозволів, технічного висновку про відповідність даного будівництва санітарно-епідеміологічним вимогам, та правилам пожежної безпеки. Суд насамперед враховує, що мезонін є невід`ємною частиною будинку.

Безспірно встановлено, що померлій ОСОБА_4 належить тільки Ѕ частка будинку АДРЕСА_1 . До позивачки ОСОБА_1 , як до правонаступника баби за заповітом, перейшло право власності на Ѕ частку будинку та підлягає державній реєстрації.

Судом встановлено, що в спадковій справі, яка була зведена нотаріусом, відсутні документи, якими визначені конкретні характеризуючи данні майна, право власності на яке належало спадкодавцю відповідно до 1/2 частки будинку.

Відповідно до ч. І ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на «рухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01.07.2004 року (в редакції чинній па час спірних правовідносин) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з «рухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію.

Тобто, нотаріус, видаючи свідоцтво про право на спадщину, зобов`язаний не тільки його видати, але і провести державну реєстрацію права власності на успадковане майно за спадкоємцем.

З огляду на вищезазначене відповідач, нотаріус Чорний І.О., який відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, та скерував її до суду, діяв правомірно, оскільки не мав можливості визначити конкретно майно спадкодавця та врахував насамперед порядок визнання права власності на самочинне будівництво та наявність співвласників будинку.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Верховний Суд зазначає, що законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зазначено, що закріплене у статті 50 Закону України "Про нотаріат" право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може привести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.

У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин.

Суд вважає, що нотаріус, відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва на спадщину, та скеровуючи до суду позивачку ОСОБА_8 , враховував, що спадкодавець має право тільки на Ѕ частку будинку, загальна площа якої не визначена, та містить самочинні будівництва, які знаходяться в загальному користуванні з іншими співвласниками будинку. У такому випадку спадкоємець має звернутись з позовом до співвласників будинку з приводу захисту свого права.

У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. За клопотанням позивача у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено статтею 51 ЦПК України.

Враховуючи зміст, характер відносин між учасниками справи та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що спір з приводу спадкового майна за адресою АДРЕСА_1 існує у позивачки з співвласниками будинку, та, як спадкоємець майна померлої ОСОБА_4 , вона має звертатись саме до них з позовом до суду. Вимоги до залучення співвласників будинку до розгляду справи у якості співвідповідачів суду не висувались під час розгляду справи.

Посилання позивачки на те, що вже після отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, вона буде вирішувати питання права власності на самочинне будівництво, суд не приймає до уваги, оскільки мезонін є невід`ємною чистиною будинку, будинок не поділений між усіма учасниками в натурі.

З огляду на зазначене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у повному обсязі.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чорного Ігоря Олеговича про визнання права на спадкування, скасування постанови нотаріуса, відмовити.

Понесені витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 8 квітня 2022 року.

Суддя: Н.М.Румілова