ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни, начальника відділу економіки природокористування та екологічного моніторингу управління дозвільної діяльності та економіки природокористування департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Тішкової Ірини Леонідівни про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року вищевказану позовну заяву повернуто заявнику, як неподанну (т. 2 а.с. 27).

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду (т. 2 а.с. 30-34).

Сторони по справі не скористались своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Держави України в особі ГУ ДКС України Дніпропетровської області, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І.В., начальника відділу економіки природокористування та екологічного моніторингу управління дозвільної діяльності та економіки природокористування департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Тішкової І.Л. про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди (т. 1 а.с. 1-9).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до Держави України в особі ГУ ДКС України Дніпропетровської області, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І.В., начальника відділу економіки природокористування та екологічного моніторингу управління дозвільної діяльності та економіки природокористування департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Тішкової І.Л. про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди було залишено без руху оскільки позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, оскільки позовна заява містить вимоги в інтересах дружини та доньки позивача, які є повнолітніми та відсутні відомості про представництво їх інтересів; уточнити коло відповідачів, оскільки відповідач Держава Україна не може виступати в особі директора та начальника відділу, а саме - фізичної особи, а а також сплатити судовий збір (т. 1 а.с. 234-235).

29 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків в якій посилається на порушення судом першої інстанції принципу верховенства права та просить відкрити провадження по справі (т. 1 а.с. 237-244).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Держави України в особі ГУ ДКС України Дніпропетровської області, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І.В., начальника відділу економіки природокористування та екологічного моніторингу управління дозвільної діяльності та економіки природокористування департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Тішкової І.Л. про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди було визнано неподаним та повернуто заявнику (т. 2 а.с. 27).

Повертаючи вищевказаний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано заяву на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, однак, недоліки зазначені в ухвалі суду від 23 листопада 2021 року не усунуті тому дійшов висновку про визнання позову неподаним та таким, що підлягає поверненню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8); підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (ч. 6 ст. 175 ЦПК України).

Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

Суд першої інстанції залишаючи вищевказаний позов в тому числі виходив з того, що ОСОБА_1 необхідно уточнити позовні вимоги, оскільки позовна містить вимоги в інтересах дружини та доньки позивача, які є повнолітніми та відсутні відомості про представництво їх інтересів, а також необхідно уточнити коло відповідачів, оскільки відповідач Держава Україна не може виступати в особі директора та начальника відділу, а саме - фізичної особи, однак, з вказаними висновками колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

ОСОБА_1 22 листопада 2021 року через систему "Електронний суд" подав позов до Держави України в особі ГУ ДКС України Дніпропетровської області, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової І.В., начальника відділу економіки природокористування та екологічного моніторингу управління дозвільної діяльності та економіки природокористування департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Тішкової І.Л. про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди в якому зокрема просить суд зобов`язати ГУ ДКС України Дніпропетровської області відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду за посягання на його життя та здоров`я, а також на життя та здоров`я його дружини ОСОБА_1 та доньок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 1-9).

Виходячи зі змісту прохальної частини позову колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 просить стягнути завдану йому моральну шкоду у зв`язку з посяганням на життя та здоров`я його самого та його дружини і доньок.

Також, ОСОБА_1 у своїй заяві про усунення недоліків зазначав про те, що позовна заява не містить вимоги в інтересах його дружини та доньки, які є повнолітніми у зв`язку з чим і відсутні відомості про представництво їх інтересів у суді (т. 1 а.с. 238-244).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо необхідності позивачу уточнити позовні вимоги, оскільки позовна містить вимоги в інтересах дружини та доньки позивача, які є повнолітніми та відсутні відомості про представництво їх інтересів.

Відповідно до вимог статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Вищевказані недоліки не є беззаперечною підставою для повернення позовної заяви, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу є завданням підготовчого провадження.

Крім того, недоведеність та необґрунтованість позовних вимог є підставою для відмови в задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті, а не підставою повернення позову на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження.

Щодо підстав залишення позову без руху у зв`язку з несплатою судового збору колегія суддів виходить з наступного.

У позові, а також у заявіпро усунення недоліків позовної заяви позивач вказує, що на підставі статей 8, 55 Конституції України, пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору у даній справі.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, а у подальшому ухвалу про визнання її неподаною та повернення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем пред`явлено позов про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

При цьому заявник в позовній заяві та в заяві наданій на виконання ухвали про залишення позову без руху посилався на положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тлумачення пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що у справі про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Таким чином позивач, звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову.

Зазначене узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Зокрема, у пункті 6 цієї постанови зазначено, що згідно зі статтею 5 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Отже, повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав несплати судового збору є помилковим.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права, який передбачає право на справедливий суд та пропорційність.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.95р. у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98р. у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повертаючи позовну заяву з підстав того, що позивачем недоліки зазначені в ухвалі про залишення його позовної заяви без руху усунуті не були, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, і вказані дії суду унеможливили доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Окрім того, суд першої інстанції фактично на стадії відкриття провадження у цій справі вдався до оцінки доказів наданих позивачем в обґрунтування позову у цій справі, що можливо лише за результатами розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті відповідно до вимог ст. ст. 89, 244-245, 264, 265 ч. 4 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги та приймає їх до уваги, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки доводи апеляційної скарги підтверджують, що судом допущено порушення вимог процесуального права.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення судом першої інстанції помилкової ухвали, що в розумінні положень ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню по справі та порушує право позивача на захист своїх інтересів в суді.

Вимога апелянта про скасування ухвали суду та направлення справи на повторний розгляд до нового складу суду першої інстанції виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених статтею 374 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова