Справа № 710/2025/21
Провадження № 2/710/139/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2022 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Симоненко О.В.,
за участі секретаря судового засідання Коваленка В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за завдану майнову шкоду,
Позов мотивує тим, що 16.08.2021 року о 22.00 годині відповідач в м. Шпола по вул. Соборна відповідач, керуючи автомобілем Toyota Celica, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена судом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана матеріальна шкода, у зв`язку із пошкодженням його автомобіля. Оскільки на дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована, то відповідно останній не має права на забезпечення страховою компанією відшкодування шкоди заподіяної шкоди автомобілю позивача.
24.12.2021 відкрито провадження у справі, яку віднесено до малозначної та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
19.01.2022 року за клопотанням позивача у справі призначена автотоварознавча експертиза, провадження у справі зупинене.
01.03.2022 року провадження у справі поновлено.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомляв.Відзив до суду на позов не надав.
Судом вирішено справу розглядати у порядку ст.280 ЦПК України, про що у судовому засіданні постановлена ухвала, занесена до протоколу судового засідання.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до постанови Шполянського районного суду Черкаської області від 28.09.2021 року у справі № 710/1345/21, провадження № 3/710/954/21, яка набрала законної сили 09.10.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу (а.с.8).
Зі змісту наведеної постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 16.08.2021 о 22 годині 00 хвилин в м. Шпола по вул. Лебединській керував автомобілем Toyota Celica, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Автомобіль ЗАЗ 1102 реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 (а.с.7).
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Нормами частини першої статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення прав та обов`язків є зокрема завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Ураховуючи, що вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспорної пригоди, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, встановлена судом, приймаючи до уваги висновок експерта № 1/2022 від 22.02.2022 року щодо розміру матеріальної шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням його автомобіля, розмір якої відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останнім судовий збір у сумі 908,00 грн та витрати на залучення експерта в сумі 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 280-282, ч.1 ст. 354 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 16.05.1996 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , судовий збір у розмірі 908 грн та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 4000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складений 18.04.2022 року.
Суддя О.В. Симоненко