Номер провадження: 22-ц/813/4796/22
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді: Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Матвєєва Віталія Юрійовича , представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року про повернення позовної заяви позивачу, постановлену під головуванням судді Ковтун Ю.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одесивід 12 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, Матвєєв В.Ю. , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції або направити матеріали цивільної справи 522/14726/21 для продовження розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси.

У обґрунтуванні своєї скарги апелянт зазначає, що не погоджується з ухвалою суду, оскільки в оскаржуваній ухвалі зазначено, що на підтвердження зареєстрованого місця проживання позивача Матвєєвим В.Ю. суду було надано незавірену копію паспорта ОСОБА_3 , з чим категорично не погоджується апелянт, адже ОСОБА_3 є відповідачем по справі, а не позивачем та зареєстрований за іншою адресою, аніж АДРЕСА_1 , як зазначив суд у своїй ухвалі; а також суд першої інстанції невірно встановив обставину, відповідно до якої, згідно з довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України, ОСОБА_2 не значиться зареєстрованим в м. Одесі та Одеській області, оскільки на момент реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 Єдиний державний демографічний реєстр ще не існував, тому дані про його реєстрацію відсутні; суд не звернув увагу на те, що місце реєстрації позивача здійснювалося за положенням, яке діяло до набрання чинності Єдиного державного демографічного реєстру, а отже дані місця реєстрації не були перенесені представниками державного органу до реєстру.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може скористатися альтернативною підсудністю за місцезнаходженням позивача, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 зареєстрований в м. Одесі або Одеській області немає.

Також суд виходив з того, що ОСОБА_2 по м. Одесі та Одеській області зареєстрованим не значиться та на час звернення до суду з позовом, належних доказів того, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси, суду першої інстанції не надано, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації не відповідає вимогам статті 28 ЦПК України, а оскільки позивачем не були усунуті недоліки позовної заяви, суд на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнав позовну заяву неподаною, та повернув її ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.97-А на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в якості матеріальної шкоди в сумі 127 220 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд.97-А на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в якості моральної шкоди в сумі 50 000грн.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Судом встановлено, що згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» є: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-а.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по м. Одесі та Одеській області зареєстрованим не значиться, що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2021 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху, з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня вручення ухвали усунути недоліки, а саме обґрунтувати звернення з позовом саме до Приморського районного суду м. Одеси та надати докази того, що вказаний позов відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси, оскільки при зверненні до Приморського районного суду м. Одеси з вказаним позовом позивач не обґрунтував вибір підсудності.

На виконання ухвали суду від 21 вересня 2021 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Матвєєвим В.Ю. на адресу суду було надіслано заяву про відкриття провадження у справі, в якій зазначає, що позов подано до суду відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача.

На підтвердження зареєстрованого місця проживання позивача адвокатом Матвєєвим В.Ю. до суду була надана незавірена копія паспорта ОСОБА_2 , відповідно до якого позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Згідно аб.8, 11, ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Висновки суду про те, що на момент подачі позовної заяви належних доказів, підтверджуючих, що місце проживання ОСОБА_2 відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси надано не було, відповідають матеріалам справи та викладеним обставинам, у зв`язку з чим суд на законних підставах у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України повернув позовну заяву ОСОБА_4 та роз`яснив йому право на звернення до суду з позовом в загальному порядку, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Доводи апеляційної скарги Матвєєва В.Ю. , представника ОСОБА_2 про те, що позивач має право звертатися до суду за місцем свого перебування чи проживання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки станом на час звернення до суду з зазначеним позовом, належних доказів того, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 відноситься до територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси суду не надано не було, а надана до суду незавірена копія паспорта ОСОБА_2 про те, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 є неналежним доказом для звернення до суду.

Доводи щодо відомостей про реєстрацію ОСОБА_2 саме в Приморському районі м. Одеси спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що у позивача відсутнє зареєстроване місце проживання в м. Одесі та Одеській області (а.с. 10 т. 1).

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції визнавши неподаною та повернувши позовну заяву ОСОБА_2 роз`яснив йому, що він може врахувати наявність як загальної, так і альтернативної підсудності та звернутися до суду з позовом, не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), а за правилами альтернативної підсудності встановлюється можливість звернутися до іншого суду, відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України, зокрема, і за місцем заподіяння шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одночасно,апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції, відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Матвєєва Віталія Юрійовича , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 квітня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

________________________________________ С.М. Сегеда