Справа № 703/3864/21
11 квітня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретаря судового засідання Кочеткової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
Ухвалою судді від 16 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій прсив суд провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.2 ч.7, п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які клопотання чи заяви від нього не надходили.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/2840/21 від 07 жовтня 2021 року 29 серпня 2021 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 в с. Костянтинівка по вул. К. Вишневецького, керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , та, в порушення п.2.3, 12.2, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, у зв`язку з чим здійснив зіткнення із керованим мною автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду та мав намір повернути ліворуч на вул. Насонова. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження та задано матеріальних збитків (а.с.8).
Вказаною постановою суду, яка набрала законної сили 19 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст.124 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 , є власником автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.7).
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
На момент скоєння дорожньо транспортної пригоди (29 серпня 2021 року) у позивача був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201337515 з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується роздруківкою із офіційного сайту МТСБУ від 17 листопада 2021 року (а.с.10).
Водночас цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , яким на момент ДТП керував відповідач ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку застрахованою не була. Даний факт підтверджується роздруківкою із офіційного сайту МТСБУ від 17 листопада 2021 року (а.с.9).
Пунктом 22.1 ст.22 та підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників засобів наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року (далі по тексту рішення Закон №1961) передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.
При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування у передбаченому договором розмірі, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яка ним одержана від страховика.
При цьому п.32.7 ч.1 ст.32 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Таким чином, винний у вчиненні ДТП водій, зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
МТСБУ, здійснив відшкодування позивачу ОСОБА_1 шкоди, завданої його майну- автомобілю марки Ford Focus д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 130 000 грн (а.с.39).
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 538 від 09 квітня 2019 року «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (набрало законної сили 21 вересня 2019 року) внесено зміни до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №566 від 09 липня 2010 року, зокрема, визначено, що страхові суми за договорами обов`язкового страхування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, починаючи із 21 вересня 2019 року, становлять 130000 грн, а за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, - 260 000 грн.
Виплачена позивачу ОСОБА_1 МТСБУ сума страхового відшкодування (регламентної виплати) не покриває розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 , що визначений у Звіті №А09-36 від 29 вересня 2021 року (а.с.12-19).
Різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхової виплати, проведеної МТСБУ, становить 62 149,78 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 вартість послуг евакуатора на суму 2000 грн. за користування двічі послугами евакуатора ФОП ОСОБА_4 , яке було обумовлено вперше (29.08.2021) тим, що необхідно було транспортувати пошкоджений автомобіль з місця ДТП до місця його зберігання (оскільки автомобіль був не на ходу), а вдруге (15.09.2021) для проведення огляду автомобіля оцінювачем задля складення Звіту №А09-36 від 29 вересня 2021 року. Факт понесення позивачем даних витрат підтверджується копією квитанцій № 002307 від 29 серпня 2021 року та № 002308 від 15 вересня 2021 року (а.с.40).
При цьому послуги евакуатора входять до поняття шкоди, завданої майну потерпілого, що вбачається із положень ст.28 Закону №1961. Проте, оскільки МТСБУ як страховик виплатив ОСОБА_1 максимальний розмір страхового відшкодування, а послуги евакуатора до цього розміру не включені, оскільки розмір шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування то вказані витрати мають бути компенсовані за рахунок відповідача.
Таким чином, розмір матеріальних збитків, які слід стягнути з відповідача на користь позивача складає 64 149 грн. 78 коп.,
З огляду на те, що немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, моральних страждань через спричинення фізичного болю та страждання особи будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Згідно з ч. 1ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
За правилом ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1816 грн.
На підставі ст. 22, 979, 990, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. 12,13, 19, 76-81, 82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом звернення до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: В. О. Прилуцький