Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представників позивача- ОСОБА_4, ОСОБА_5

представників 3-ї особи- ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сьомої Київської державної нотаріальної контори, Київської міської ради, 3-я особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно, суд

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивачка звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Сьомої Київської державної нотаріальної контори і просить:

- встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати спільним сумісним майном її та ОСОБА_3 гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК »Первомайський» по вул. Уманській. 12-а в м. Києві площею 16, 80 кв.м. та автомобіль « Lioncel Soueast", номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_3 ;

- визнати за нею Ѕ частку у праві власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК »Первомайський» по вул.Уманській. 12-а в м. Києві та Ѕ частку на автомобіль « Lioncel Soueast", номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_3 .

Посилається в позові на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з кінця 1998 року і до його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 вона здійснила та оплатила його поховання.

Їх шлюб не був зареєстрований, однак між ним склалися сімейні відносини, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, піклувалися один про одного, за спільні кошти та спільною працею придбали нерухоме та рухоме майно.

Так, за час їх спільного проживання ними було придбано майно, зареєстроване за померлим, а саме: гаражний кооператив з погребом в ГБК »Первомайський» по вул. Уманській. 12-а в м. Києві площею 16, 80 кв.м.

Вартість гаражного боксу відповідно до договору купівлі-продажу становила 4 501, 00 гр.

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2008 року ними був придбаний автомобіль « Lioncel Soueast", номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_3 .

Вартість автомобіля, згідно умов договору, становила 70 650, 00 гр.

Крім того, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради від 15 листопада 2006 року, ОСОБА_3 було набуто у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, однак постановою від 04 вересня 2020 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона з померлим проживала без реєстрації шлюбу.

Враховуючи, що майно було придбано під час її спільного проживання з померлим за спільні кошти, було оформлено на його ім.»я, просить задовольнити позов.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року справа направлена за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою від 28 травня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справа була призначена до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Сторонам була направлена копія ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копія позовної заяви з додатками та встановлено строк для подання відзиву на позов.

Відправлення було вручено відповідачу 08 червня 2021 року.

Відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Протокольною ухвалою суду від 29 червня 2021 року за клопотанням представника до участі в справі в якості співвідповідача було залучено Київську міську раду.

Протокольною ухвалою суду від 11 серпня 2021 року до участі в справі в якості 3-ї особи без самостійних вимог був залучений ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року підготовче засідання в справі було закрито, справа призначена до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина.

01 липня 2020 року позивачка звернулася до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Цією ж заявою просила видати їй свідоцтво про право власності на Ѕ частину майна, набутого нею з померлим за час спільного проживання без реєстрації шлюбу в порядку ст.74 СК України.

В цей же день позивачкою подана окрема заява про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Сьомої Київської державної нотаріальної контори від 04 вересня 2020 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі позивачці свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке належало померлому.

11 липня 2020 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою за заявами позивачки була заведена спадкова справа № 351/2020.

Встановлено також, що 05 червня 2021 року заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_2 - племінник померлого.

Листом від 06 серпня 2021 року останнього було повідомлено про пропуск ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

/ т.1, а.с.11 - 14; 190 - 205 /

Представник 3-ї особи ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що останній є племінником померлого, сином його померлої сестри.

Розбіжності у прізвищах членів сім`ї викликана зміною ними прізвищ, підтвердженою Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Зазначив також, що на даний час у провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться справа за його позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Дані обставини представником позивачки в судовому засіданні не заперечувались.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В ст.1264 ЦК України зазначено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На виконання вимог ст.197 ЦПК України судом було проведено підготовче судове засідання в справі з визначених законом питань.

Представник позивачка в судовому засіданні позов підтримав у пред`явленому вигляді.

В порядку виконання вимог ст.197 ЦПК України та роз`яснень вимог закону представник позивачки заявив клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Київської міської ради,яке судом було задоволено.

Судом також встановлено та підтверджується копією спадкової справи, 3-я особа без самостійних вимог ОСОБА_2 05 червня 2021 року подав заяву про прийняття спадщини, як племінник померлого.

Представник останнього в судовому засіданні заявив, що в провадженні суду знаходиться справа за позовом 3-ї особи про встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Тобто, відповідно до матеріалів спадкової справи заяви про прийняття спадщини подали позивачка та 3-я особа ОСОБА_2 , між якими і існує спір з приводу права на спадкування.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщини.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про

право на спадщину.

На виконання вимог п.п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України судом перед представником позивачки було поставлено питання про правильність визначеного ним кола відповідачів у справі.

Представник позивачки в судовому засіданні, заперечуючи саме право 3-ї особи на спадкування, заявив про правильно визначене ним коло відповідачів у справі та неможливість, у зв`язку з цим, залучення 3-ї особи до участі в справі в якості відповідача.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність.

Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

З точки зору ч.1 ст.2 ЦПК України завдання та основні засади цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З даного аналізу випливає, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав.

Тому саме позивач визначає, до кого пред`явити позов.

Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не заявить клопотання про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, суд у такому позові відмовляє.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 619/2796/19 вд 10 лютого 2021 року, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що діями залучених позивачкою до участі в справі відповідачів її права порушені не були, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.15,16, 1220, 1222,1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 48, 51, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Сьомої Київської державної нотаріальної контори, Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва