ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1158/22 Справа № 192/934/20 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз,

на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року

по справі за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року надійшов позов Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року доповнено рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, двома абзацами з наступними реченнями:

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (м. Дніпро, вул. Шевченко, 2, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Відмовити в стягненні з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз просить скасувати додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року у справі №192/934/20 в частині задоволених вимог ОСОБА_1 про стягнення з товариства витрат на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. та постановити нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 р. в задоволенні позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» відмовлено повністю.

25 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким останній стягнути витрати на правничу допомогу, які були понесені ним у розмірі 7000 грн. 00 коп.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначав, що 25.03.2021 року судове засідання відбулося без судових дебатів, а тому він був позбавлений можливості надати заяву про відшкодування витрат на правову допомогу. Також, разом із позовом із відзивом були надані документи з приводу витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., проте в подальшому відповідач поніс ще витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., а тому загальний розмір витрат складає 7000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В свою чергу, відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Згідно ч. 1 ст. 241 ЦПК України після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами головуючий надає сторонам та іншим учасникам справи можливість дати додаткові пояснення, які можуть доповнити матеріали справи.

Щодо понесених відповідачем витрат пов`язаних з професійною правничою допомогою в розмірі 4 000 грн., необхідно зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ордеру серії ДП №33/023 від 23.11.2020 року правничу допомогу позивачу надала адвокат Савко В.В. (а.с. 44).

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 2411 від 24.11.2020 року, адвокат витратила 5 год., що коштує 4000,00 грн. (а.с. 56).

Згідно квитанції до прибуткового ордера №2411 від 24.11.2020 року ОСОБА_1 було сплачено адвокату Савко В.В. грошові кошти на суму 4000,00 грн. (а.с. 57).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

З опису робіт (наданих послуг) вбачається, що вказані послуги надавалися відповідачеві адвокатом та полягають у наступному: ознайомлення з матеріалами справи №192/934/20 та визначення з правовою позицією у справі; складання відзиву на позовну заяву; консультація з приводу оформлення та відправки документів відповідно до процесуального законодавства, а також допомога у належному оформленні та подачі відзиву на позовну заяву.

В силу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн., суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що витрачені відповідачем, документально підтверджені, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції інстанції безпідставно задовольнив вимоги відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С. Городнича

М.Ю.Петешенкова