Справа № 386/1049/20
Провадження № 8/386/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гут Ю. О.

з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 за нововиявленими обставинами по цивільній справі №386/1049/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання в порядку спадкування за законом права на Ѕ частину земельної ділянки ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 13.10.2021 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 за нововиявленими обставинами по цивільній справі №386/1049/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання в порядку спадкування за законом права на Ѕ частину земельної ділянки. Заяву обґрунтовує тим, що 11.02.2021 Голованівським районним судом Кіровоградської області прийнято рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання в порядку спадкування за законом права на Ѕ частину земельної ділянки, яке набрало законної сили 15.03.2021.

Заявник вказав, що не оскаржуючи дане рішення суду, з метою захисту прав та інтересів, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обравши інший спосіб захисту прав на спадкування земельної ділянки, що була предметом розгляду у справі №386/1049/20. Рішення суду від 11.08.2021 у справі №386/403/21 за вищевказаним позовом у його задоволенні відмовлено та набрало законної сили 10.09.2021. При поданні вказаної позовної заяви по справі №386/403/21 в якості доказів було подано оригінал довідки №39/02-24 від 22.02.2021, виданої Межирічківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області про те, що ОСОБА_2 27.09.2019 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, звернувся до секретаря сільської ради з метою написання заяви про прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_4 , яка була надрукована в сільській раді, підписана власноручно ОСОБА_2 та зареєстрована в журналі реєстрації нотаріальних дій 27.09.2019 за реєстром №10. Секретарем сільської ради ОСОБА_2 було роз`яснено , що його заява про прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку встановлення для її прийняття.

Представник заявника вказав, що в мотивувальній частині рішення у справі №386/1049/20 зазначено про те, що суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки з поданої довідки Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області № 460/02-24 від 03.12.2020 вбачається, що позивач в сільській раді лише написав заяву про прийняття спадщини, а не подав її. Суду не надано доказів на підтвердження подачі позивачем написаної ним заяви про прийняття спадщини до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, згідно вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України та не надано доказів підтвердження повноважень певної посадової особи сільської ради , яка мала б право отримувати заяви про прийняття спадщини.

Представник заявника зазначив, що про існування розпорядження голови Межирічківської сільської ради про призначення ОСОБА_5 відповідальною за вчинення нотаріальних дій позивач дізнався лише 22.02.2021 при отриманні його представником відповідної копії, при поданні заяви про прийняття спадщини ОСОБА_5 не надавала на підтвердження її повноважень відповідного розпорядження для його ознайомлення. ОСОБА_2 був лише усвідомлений про те, що з відповідною заявою необхідно звернутись до сільської ради, виконавши всі необхідні дії, передбачені ч. 1 ст. 1269 ЦК України, сплативши за це державне мито, впевнившись, що його заява була зареєстрована в реєстрі сільської ради вважав, що він в законному порядку прийняв спадщину. Представник заявника вказав, що факт, саме подання відповідної заяви про прийняття спадщини, підтверджується вищевказаною довідкою та зразком заяви поданої ОСОБА_2 , однак про вказаний факт останній дізнався лише 22.02.2021. Таким чином заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №386/1049/20 від 11.02.2021 ОСОБА_2 у визначений строк не надавав, оскільки обрав інший спосіб захисту, порушених його прав на спадкування подавши відповідну позовну заяву про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яка розглядалась в суді та в разі задоволення позову , його право на спадщину було б відновлене. Крім цього, постійний хворобливий стан не надавав заявнику змоги встановити вказані нововиявлені обставини раніше, оскільки потребує постійного догляду, практично не пересувається із-за значних болів в суглобах нижніх кінцівок. Представник заявника вважає, що обставина , яка свідчить про саме подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини, а також наділення повноваження на це відповідної посадової особи про які останній дізнався вже після прийняття рішення про відмову в задоволенні позову і є нововиявленою обставиною, яка не була і не могла бути відомою ні ОСОБА_2 ні суду під час вирішення справи, однак очевидно могла б вплинути на правильність ухвалення судового рішення.

Представник заявника вказав, що для підготовки вказаної заяви ним до суду були витребувані в суду відповідні рішення суду, та надіслані заяви на ознайомлення з відповідними оригіналами документів, які знаходяться в матеріалах цивільних справ, також для складення вказаної заяви потребувало певного часу, а тому ОСОБА_2 було пропущено визначений п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Приймаючи рішення суд першої інстанції не міг брати до уваги вказані нововиявлені факти, оскільки не були встановлені судом і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи та вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки позивача та осіб, які брали участь у справі.

Представник заявника зазначив, що ОСОБА_2 вважав виконаними всі свої дії для прийняття спадщини, подавши відповідну заяву до уповноваженої посадової особи місцевого самоврядування, хоча і не перевірив її повноваження на прийняття таких заяв, однак це не спростовує самого факту подання вказаної заяви, за яку спадкоємець сплатив державне мито та яка була зареєстрована відповідно до ЦК України, тим самим відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України у встановленому порядку прийняв спадщину.

Враховуючи вищевикладене, представник заявника просить задовольнити заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ; скасувати рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 по цивільній справі №386/1049/20; ухвалити нове рішення в справі №386/1049/20.

Представник заявника разом із заявою про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 за нововиявленими обставинами по цивільній справі №386/1049/20 подав до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 за нововиявленими обставинами по цивільній справі №386/1049/20. Клопотання обгрунтовує тим, що про нововиявлену обставину заявник дізнався 22.02.2021. Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №386/1049/20 від 11.02.2021 ОСОБА_2 у визначений строк не надавав, оскільки обрав інший спосіб захисту, порушених його прав на спадкування подавши відповідну позовну заяву про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яка розглядалась в суді та в разі задоволення позову , його право на спадщину було б відновлене. Крім того, для підготовки вказаної заяви представником заявника до суду були надіслані до суду відповідні заяви до суду з метою отримання відповідних рішень, що набрали законної сили, а також ознайомлення з відповідними оригіналами додатків, для долучення їх до заяви в якості додатків, що було виконано 07.10.2021. Також для складення вказаної заяви потребувало певного часу, тому ОСОБА_2 було пропущено визначений п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України стирок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Враховуючи вищевикладене представник заявника просить поновити строк на подання заяви про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 за нововиявленими обставинами по цивільній справі №386/1049/20.

04.11.2021 постановлено ухвалу суду про відмову у відкриті провадження у зазначеній справі.

09.02.2022 постановою Кропивницького апеляційного суду ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2021 скасовано. Цивільну справу №386/1049/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання в порядку спадкування за законом права на Ѕ частину земельної ділянки, направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

23.03.2022 з Кропивницького апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання в порядку спадкування за законом права на Ѕ частину земельної ділянки, відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями направлена на розгляд судді Гут Ю.О.

24.03.2022 постановлено ухвалу суду про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у зазначеній справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 та позивач не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується підписом у розносній книзі про вручення під підпис судових повісток 28.03.2022, заяви про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України ,що підтверджується повідомленням про вручення під підпис рекомендованого листа з судовою повісткою 02.04.2022. Представник відповідача надслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, в якій щодо вимог позивача заперечує та просить рішення суду залишити без змін.

Третя особа державний нотаріус Голованівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області в судове засідання не з`явився про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується підписом у розносній книзі про вручення під підпис судової повістки 29.03.2022, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав.

Згідно роз`яснень наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні з повідомленням заявника та осіб, які беруть участь у справі, про час і місце засідання, а неявка цих осіб при їх належному повідомленні не є перешкодою для розгляду заяви, відтак за наявності факту належного повідомлення заявника та осіб, які беруть участь у справі, суд має розглянути справу

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про безпідставність поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Главою 3 Розділ 5 ЦПК України передбачено , що перегляд судових рішень, що набрали законної сили за нововиявленими обставинами, є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення. Зокрема, порядок розгляду заяви визначений ст. 429 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний союз» проти України», заява № 10640/05).

Як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Підставою для перегляду вказаного вище рішення представником заявника були зазначені, на його думку, істотні обставини для справи, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦПК України, а саме: довідка №39/02-24 від 11.02.2022, копія заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 27.09.2019 та копія розпорядження №22 від 20.11.2015 «Про призначення відповідального за вчинення нотаріальних дій», що свідчить про саме подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини, а також наділення повноваження на це відповідної посадової особи, про які останній дізнався вже після прийняття рішення про відмову в задоволенні позову.

Однак, дані твердження представника позивача спростовується тим, що однією із підстав подання позову представником позивача в позовній заяві зазначено : «27 вересня 2019 року у зв`язку зі своїм похилим віком позивач звернувся до Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, де написав заяву про прийняття спадщини своєї сестри ОСОБА_4 , про що в реєстрі сільської ради здійснено запис №10 та вказана заява була адресована приватному нотаріусу Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренку В.В., тим самим її прийняв». Тобто, зазначена в заяві нововиявлена обставина була відома представнику позивача та позивачу, як на день звернення до суду так і на час розгляду справи по суті.

Крім цього, в рішенні суду від 11.02.2021 по даній справі : «Суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки з поданої довідки Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 03.12.2020 №460/02-24 (а.с. 17) вбачається, що позивач в цій сільській раді лише написав заяву про прийняття спадщини, а не подав її. Суду не надано доказів на підтвердження подачі позивачем написаної ним заяви про прийняття спадщини до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування згідно вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Також представником позивача не надано доказів на підтвердження повноважень певної посадової особи Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка мала б право отримувати заяви про прийняття спадщини.»

Що також підтверджує те що вказана обставина була відома представнику позивача та позивачу, як на день звернення до суду так і на час розгляду справи по суті, однак останніми не надано доказів на підтвердження даних фактів.

Слід зазначити, що дані обставили були лише однією з підстав відмови в задоволенні зазначеного позову.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»). Аналогічний висновок міститься в рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України».

Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи ( зазначена постанова у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

Отже, суд дійшов переконливого висновку про те, що ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, підстави вказані в заяві не є нововиявленими обставинами, тому у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 268, 354, 423, 424 , 429 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2021 за нововиявленими обставинами по цивільній справі №386/1049/20 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: Гут Ю. О.