Ухвала

07 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 569/22163/20

провадження № 61-2971ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3

про припинення стягнення аліментів на дружину.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що згідно з виконавчим листом № 569/15579/17 від 18 січня 2017 року, виданим Рівненським міським судом, з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти

у зв`язку з інвалідністю з 10 жовтня 2017 року до закінчення строку інвалідності у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку. Посилаючись на наявність й нього значних витрат та наявність доходу у ОСОБА_3 , просив припинити стягнення аліментів на колишню дружину.

РішеннямРівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У березні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 електронною поштою подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області

від 07 вересня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 10 лютого 2022 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

У відповідності до пунктів 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У позовах про припинення платежів або видач ціна позову визначається сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік (пункт 7 частини першої статті 176 ЦПК України).

Оскарженими судовими рішеннями відмовлено у задоволенні позову про припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин,

які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому враховано зміст правовідносин сторін, висновки судів першої й апеляційної інстанції,значення результату розгляду справи для сторін та суспільства.

Сама лише незгода із встановленими судами обставинами та наданою оцінкою доказам не свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року

та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про припинення стягнення аліментів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович