РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Дащук І.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Рівнетеплоенерго» (надалі - позивач), діючи через свого представника Матляк Т.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 32 182 грн. 08 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до житлового приміщення, що по АДРЕСА_1 , власником та споживачем якого є ОСОБА_3 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Вказує, що відповідач не оплачує послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за ним станом на 01 травня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 32 182 грн. 08 коп.

28 грудня 2022 року представник відповідача адвокат Шаблій В.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні вимог. Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 стверджує, що він не може бути відповідачем у цій справі, оскільки він не є власником квартири АДРЕСА_2 та не був споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, так як в цій квартирі не проживав і таких послуг не отримував. До позовної заяви не долучено будь-яких доказів, що ОСОБА_3 є власником квартири або споживачем послуг. Інформаційною довідкою № 287342664 від 29 листопада 2021 року підтверджено, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано. Вказує, що жителі будинку АДРЕСА_3 : ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 у своїх заявах підтверджують, що ОСОБА_3 з грудня 2017 року постійно проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, на даний час показники лічильників гарячої та холодної води мають наступні показники - 8 та 22 відповідно. Ці показники є незмінними тривалий час і додатково підтверджують, що гарячою та холодною водою практично ніхто не користується. Також, із позовної заяви не зрозуміло, які показники лічильників враховано позивачем при подані позову.

Вказує, що відповідач не міг отримувати послуги з централізованого опалення, оскільки в квартирі радіатори опалення від`єднанні від системи централізованого опалення. Радіатори опалення почали протікати, однак працівники КП «Теплотранссервіс» не ремонтували їх та відповідач змушений був їх відрізати, щоб не допустити пошкодження свого майна і майна сусідів. Факт відключення квартири від централізованого опалення підтверджується актом обстеження квартири від 22 жовтня 2012 року, актом обстеження матеріально-технічного стану квартири від 20 грудня 2017 року.

Окрім того, позовна заява надійшла до суду 01 червня 2021 року, вимоги пред`явлено за період з 01 березня 2016 року по 01 квітня 2021 року. До правовідносин, що є предметом даного спору, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Таким чином, позивач вправі заявляти позовні вимоги лише з 01 червня 2018 року. Згідно оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість за період з 01 червня 2018 року по 01 червня 2021 року становить 18 854 грн. 60 коп. Позивач вказує, що в лютому 2020 року сплачено 13 330 грн. 68 коп. Таким чином сума заборгованості становить 5 523 грн. 92 коп. Також, долучена до матеріалів справи оборотна відомість по особовому рахунку не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, щодо правильності оформлення документів, оскільки не містить посади особи, якою було складено відомість, її прізвище та ініціалів. Відсутність цих даних ставить під сумнів даний доказ та достовірність даних зазначених в оборотній відомості.

09 березня 2022 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 301097160, право власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності з 29 жовтня 1999 року належить ОСОБА_3 . Вказує, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє його від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач самовільно відключився від централізованого опалення, оскільки не подав суду доказів належного відключення його квартири від централізованого опалення. А самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Крім того, відповідач в лютому 2020 року здійснив оплату в розмірі 13 330 грн. 68 коп., чим визнав наявність послуги з централізованого опалення. Оскільки станом на березень 2016 року у відповідача була наявна заборгованість в сумі 13 330 грн. 68 коп., оплата, яка була здійснена в лютому 2020 року, зарахована першочергово в погашення заборгованості минулого періоду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи інформаційної довідки № 301097160 від 23 лютого 2022 року, яке судом задоволено.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено, ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Як слідує з інформаційної довідки № 301097160 від 23 лютого 2022 року, відповідно до свідоцтва про право власності б/н, виданого 29 жовтня 1999 року Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області, відповідач ОСОБА_3 з 17 квітня 1979 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічні положення містить і стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час розгляду справи.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, протилежного суду не доведено.

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами).

Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті послуг внаслідок чого за ним утворилася заборгованість станом на 01 травня 2021 року в розмірі 32 182 грн. 08 коп., що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Таким чином суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідач користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснював їх оплату лише частково, а саме в лютому 2020 року в розмірі 13 330 грн. 68 коп., що підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_1 . Відтак, наявні підстави для стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з ОСОБА_3 з березня 2016 року по травень 2021 року.

Разом з тим, представником позивача зроблено заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, позовна давність у цій справі спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Відповідач не здійснив оплат, які б свідчили про визнання ним свого боргу за минулий період, зокрема за період з березня 2016 року по червень 2018 року, а відтак позовна давність не переривалася.

Позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску позовної давності та не просить такий поновити.

При цьому, позивач звернувся до суду з позовом 01 червня 2021 року. Послуги, надані у червні 2018 року, споживач мав оплатити до 20 липня 2018 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з липня 2018 року.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячого водовідведення з липня 2018 року по травень 2021 року. Відповідна заборгованість в межах позовної давності становить 5 523 грн. 92 коп.

Твердження представника відповідача ОСОБА_2 , що відповідач із грудня 2017 року не отримує послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання внаслідок від`єднання квартири від мереж та встановлення індивідуальної системи опалення і гарячого водопостачання, суд до уваги не приймає та зазначає наступне.

Порядок відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Згідно з п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Поряд з цим, п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем щодо дотримання процедури, визначеної Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.2.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання при позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відключення від мереж ЦО і ГВП.

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи (п.2.5 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання).

Пунктами 2.6 та 2.7 вказаного Порядку передбачено, що по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

На час розгляду справи процедура відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначається Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169. Розділом ІІІ якого визначений порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП.

Разом з тим, доказів дотримання процедури, передбаченої як Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, так і Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, відповідач не надав. Натомість з долученого відповідачем акта обстеження квартири АДРЕСА_2 слідує, що відповідач самовільно провів відключення радіаторів опалення.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що відповідач став власником житла тільки з 09 грудня 2021 року, з моменту державної реєстрації права власності, на увагу не заслуговують з огляду на таке.

Як вказав в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 29 жовтня 1999 року в порядку приватизації житла Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради відповідачу було видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» регулює правові основи приватизації державного житлового фонду та визначає приватизацію як один зі способів набуття житла у власність громадян.

Відповідно до вимог частин 3, 5 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції на момент видачі свідоцтва про право власності відповідачу, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Момент виникнення права власності у особи, яка приватизувала квартиру, згідно ст. 128 ЦК Української РСР, який діяв на момент видачі свідоцтва про право власності відповідачу, виникає з моменту оформлення органом приватизації свідоцтва про право власності на квартиру.

Законодавство України, чинне на момент виникнення права власності відповідача на квартиру, не передбачало обов`язкової реєстрації цього права та виникнення права з моменту такої реєстрації, тому відсутність державної реєстрації права у цьому випадку не впливає на правовий статус зазначеного об`єкту нерухомості.

Щодо наданих відповідачем довідки ПП «Упралінська компанія «Управдом» № 1362 від 20 грудня 2021 року та заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на підтвердження місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , суд вказує, що не проживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, не звільняє його від обов`язку нести витрати за оплати житлово-комунальних послуг.

За вищевикладених обставин, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 в межах позовної давності з липня 2018 року по травень 2021 року в розмірі 5 523 грн. 92 коп., а в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з березня 2016 року по червень 2018 року суд відмовляє в зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 389 грн. 63 коп. (5523,92*2270/32182,08).

Також, згідно ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як слідує з матеріалів справи між ОСОБА_3 та АБ «Валерія Шаблія» в особі керуючого бюро адвокатом Шаблієм В.І. було укладено договір №10/11-21 про надання правової (правничої) допомоги від 10 листопада 2021 року. Згідно Додаткової угоди № 1 та розрахунку суми судових витрат адвокатом було надано послуги на загальну суму 5 500 грн. 00 коп.

Враховуючи заперечення позивача щодо співмірності витрат, враховуючи, що справа є нескладною, тому в порівняні з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 1 000 грн. 00 коп. і підлягають стягнення з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст. ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 5 523 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 92 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 389 (триста вісімдесят дев`ять) гривень 63 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 18 квітня 2022 року.

Суддя О.О. Першко