Справа № 727/9163/21
Провадження № 2/727/283/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», де третьою особою на стороні відповідача виступає приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», де третьою особою на стороні відповідача виступає приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на квартиру.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позичальником ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2501/1007/88-419, згідно якого Банк зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 25000,00 доларів США на строк з 30 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2017 року.

30.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», як іпотекодержателем, та майновим поручителем ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького МНО Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі під № 3681. Відповідно до пункту 2 Договору іпотеки на забезпечення виконання Основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 12 вказаного Договору іпотеки визначено, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно пункту 12.3. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пп.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору.

21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н.В. проведено реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки №3681 від 30.10.2007 року.

Тобто, підставою для реєстрації права власності за відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи», послужив договір іпотеки №3681 від 30.10.2007, тобто вищезазначений договір, укладений між банком та позивачем.

Вважає, що укладаючи 30.10.2007 року іпотечний договір, позивач ОСОБА_1 не узгоджував з іпотекодержателем умови щодо автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором - нотаріусом, а, значить, таку згоду він не надав, а надав лише згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону України "Про іпотеку", тобто в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

При цьому, під час перереєстрації права власності на квартиру (предмет іпотеки) за ТОВ «Кредитні ініціативи» договір про її добровільну передачу у власність банку не укладався, а позивач ОСОБА_1 як іпотекодавець не надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотеко держателя у спосіб, визначений статтею 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на момент укладення договору), ненадання такого договору нотаріусу та залишення нотаріусом без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, вважає, що дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за банком права власності на спірний будинок, не є законними.

Копію вказаного витягу було надано позивачу ОСОБА_1 представниками відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», які з`явились до зазначеної квартири та повідомили позивача про факт перереєстрації права власності і запропонували добровільно врегулювати спір, а саме погасити наявний борг шляхом передачі грошових коштів або шляхом продажу предмета іпотеки та виселення з квартири. При цьому, представників відповідача супроводжували працівники приватної охоронної фірми, які залучені банком задля так званого «збереження квартири від посягань третіх осіб».

Таким чином, факт перереєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем позбавляють позивача вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому квартирою.

На основі викладеного, просить суд скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» () на квартиру АДРЕСА_2 , за номером запису про право власності 41624928, проведену на підставі рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Н.В. від 21.04.2021 за індексним номером 57783520. Визнати право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.09.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.12.2021 року витребувано у Приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Козлової Наталії Володимирівни належним чином завірені копії документів, які стали підставою для внесення запису про право власності №41624928, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57783520 від 21.04.2021 року щодо квартири АДРЕСА_1 .

25 січня 2022 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 07.04.2022 року не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання, призначене на 07.04.2022 року не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Підтримав викладене у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову.

Так, згідно поданого відзиву зазначено, що 30.10.2001 року між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір 2501/1007/88-419 згідно п. 1.1 якого відповідачу було надано кредит в розмірі 25 000,00 дол. США строком до 10.10.2017 року. Виконання позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_1 нотаріально посвідченого іпотечного договору від 30.10.2007 р. за реєстровим номером 3681, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що належала на праві власності позивачу.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», що був правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вектор Плюс», було укладено Договір факторингу. Того ж дня між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до яких ПАТ «Сведбанк», а пізніше ТОВ «Вектор Плюс» відступило свої права грошової вимоги за Кредитним договором від 30.10.2001 року укладеним між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс» було укладено Договір про відступлення прав за іпотечними договорами. Того ж дня між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» а згодом ТОВ «Вектор Плюс» відступило свої права вимоги за Іпотечним договором від 30.10.2007 року, укладеним між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих за Кредитним договором зобов`язань, утворилась заборгованість, яка станом на 21.04.2021 року становила 159 194,34 дол. США.

Згідно з п.п. 12, 12.3, Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене в п.п. 12.3.1. та 12.3.2 цього пункту Договору.

Згідно з п.п. 12.3.1 Іпотечного договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону країни «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпунктів в п. 12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності…, кандидатуру якого визначає Іпотекодержатель.Рішення про реєстрацію права власності може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов`язання.

У відповідності до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про іпотеку», визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За частиною другою статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону.

Отже, вказане вище застереження в іпотечному договорі прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками, та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Зазначає, що сторони погодили застереження про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, що прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками.

З огляду на викладене, застереження в Іпотечному договорі, щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, також є Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а сам договір іпотеки в такому випадку є правовстановлюючим документом.

З урахуванням наведених положень законодавчих актів, фактичних обставин справи та умов Іпотечного договору ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося 21.04.2021 року до Державного реєстратора з метою набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності за Іпотекодержателем було зареєстровано 21.04.2021 року, тобто більш як через 30 днів з дати отримання Іпотекодавцями вимоги кредитора, тому державним реєстратором в повній відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було вчинено реєстраційні дії щодо переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, адже іпотекодержатель надав встановлені законом документи для такої реєстраційної дії.

З наведеного вбачається дотримання Іпотекодержателем та державним реєстратором вимог законодавства щодо позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, адже реєстратору було надано усі необхідні документи для вчинення відповідної реєстраційної дії.

Також зазначає, що спірна реєстрація відбулась 21.04.2021 року, тобто тоді коли Закон України від 03 червня 2014 року « Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вже втратив чинність.

Третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В. в судове засідання не з`явилась,будучи належним чином повідомленою про час та місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомила. Проте, на виконання ухвали суду від 28.12.2021 року надіслала належним чином засвідчену копію реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до переконливого висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позичальником ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2501/1007/88-419, згідно якого Банк зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 25000,00 доларів США на строк з 30 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2017 року. (а.с. 13-14).

30.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», як іпотекодержателем, та майновим поручителем ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького МНО Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі під № 3681. (а.с. 15-16). Відповідно до пункту 2 Договору іпотеки на забезпечення виконання Основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 12 вказаного Договору іпотеки визначено, що за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно пункту 12.3. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору.

Сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пунктів 12.2-12.3 Договору іпотеки.

Згідно пункту 12.3.1. Договору іпотеки, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку. Відповідно до статті 37 Закону України Про іпотеку у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3. Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому, вважається, що Предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності. При цьому, Сторони домовляються, що кандидатура незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за Основним зобов`язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність Предмета іпотеки.

Сторони, з розумінням змісту ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень п.12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодержателем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав Основне зобов`язнання.

21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Наталією Володимирівною проведено реєстрацію права власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на підставі договору іпотеки №3681 від 30.10.2007 року, що підтверджується сформованим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №253796446 від 21.04.2021 року (а.с.17).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» що був правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу. (а.с.70-83). Того ж дня між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу, відповідно до яких ПАТ «Сведбанк», а пізніше ТОВ «Вектор Плюс» відступило свої права грошової вимоги за Кредитним договором від 30.10.2001 року, укладеним між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Також 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Вектор Плюс» було укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором (а.с.86).Того ж дня, між ТОВ «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за іпотечним, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк», а згодом ТОВ «Вектор Плюс» відступило свої права вимоги за Іпотечним договором від 30.10.2007 року укладеним між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником взятих за Кредитним договором зобов`язань, утворилась заборгованість, яка станом на 21.04.2021 року становила 159 194,34 дол. США, що підтверджується довідкою від 21.04.2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.112).

ОСОБА_1 надсилались повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, які направлялись рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки (101-112).

Факт отримання позивачем вимоги кредитора також підтверджується і копією адвокатського запиту від 28.10.2019 року. (а.с.114).

Згідно Висновку про вартість майна від 20.04.2021 року, нерухоме майно: двохкімнатна квартира АДРЕСА_4 , вартість об`єкта оцінки становить 821 200,00 грн. (а.с.113).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частиною першою ст. 33 Закону України «Про іпотеку», визначено, що у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодрежатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про іпотеку», визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За частиною другою статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону.

За частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно та є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Погодження сторонами застереження про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, свідчить і про наявність згоди самого іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 31.01.2018 року, справа №910/6592/16.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про правомірність здійсненої приватним нотаріусом державної реєстрації права власності на спірне майно, у зв`язку з чим в задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити.

Відповідно, відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачем на спірну квартиру, оскільки вони є похідними позовними вимогами від зазначених позовних вимог.

Стосовно посилань позивача на порушення вимогЗакону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то спірна реєстрація відбулась 21.04.2021 року, тобто тоді коли Закон України від 03 червня 2014 року « Про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вже втратив чинність.

В той же час, 23 квітня 2021 року, набрав чинності Закон України № 1381-IX від 13 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», спрямований на захист та відновлення платоспроможності позичальників (фізичних осіб), які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, шляхом їх реструктуризації.

Таким чином, на час вчинення спірної реєстраційної дії жодних законодавчих заборон, мораторіїв, та інших перешкод які б не давали права кредитору звертати стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, не було.

Крім того, позивач не надав суду доказів того, що він на час вчинення спірної державної реєстрації фактично проживав за адресою знаходження предмету іпотеки.

А також, позивачем не надано суду жодних доказів, зокрема витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження відсутності в нього іншого нерухомого житлового майна.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 369/382/17.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», де третьою особою на стороні відповідача виступає приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н.В., про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на квартиру, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», де третьою особою на стороні відповідача виступає приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна, про скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності на квартиру - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 15 квітня 2022 року.

СУДДЯ: