Ухвала

12 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 130/2121/20

провадження № 61-1465ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Міністерства соціальної політики України на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про визнання незаконним звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю, у якому просила суд визнати незаконними підстави дострокового припинення контракту від 16 травня 2019 року №2, укладеного між нею та Міністерством соціальної політики України, які зазначені в доповідній записці заступника Міністра соціальної політики Музиченка В. В. від 31 липня 2020 року № 83/0/229-20 та в листі Міністерства соціальної політики України від 03 серпня 2020 року № 11109/0/2-20; визнати незаконним звільнення її з посади директора Фонду соціального захисту інвалідів; скасувати наказ Міністерства соціальної політики України від 14 серпня 2020 року № 49кс «Про припинення терміну дії контракту з ОСОБА_1 »; поновити її на посаді директора Фонду соціального захисту інвалідів; допустити рішення суду в частині поновлення на роботі до негайного виконання; стягнути з Фонду соціального захисту інвалідів середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 серпня 2020 року до 15 вересня 2020 року у розмірі 21 222, 49 грн, а також за період з 16 вересня 2020 року до дня ухвалення судом рішення про поновлення на роботі із розрахунку 731, 81 грн за кожен день вимушеного прогулу; стягнути з Міністерства соціальної політики України моральну шкоду в розмірі 300 000, 00 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року,позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора Фонду соціального захисту інвалідів та скасовано наказ Міністерства соціальної політики України від 14 серпня 2020 № 49кс «Про припинення терміну дії контракту з ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з 25 серпня 2020 року.

Стягнуто з Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 26 серпня 2020 року до 12 липня 2020 року включно в сумі 160 266, 39 грн (сума вказана без утримання податку й інших обов'язкових платежів), а також 1 602, 66 грн судових витрат.

Стягнуто з Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 20 000, 00 грн моральної шкоди, а також 908, 00 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення за один місяць середньої заробітної плати допущено до негайного виконання.

22 січня 2022 року Міністерство соціальної політики України засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2021 року в частині пред'явлених до Міністерства соціальної політики України та задоволених позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 лютого 2022 року заявником подано до суду платіжне доручення про доплату судового збору в розмірі 4 620, 34 грн та нову редакцію касаційної скарги.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року в справі № 463/3091/15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко