Справа №2-2803/06
пр № 4-с/464/2/22
У Х В А Л А

05 квітня 2022 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Коваль М.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 12.11.2021 звернулась в суд із скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нагорняка І.Р. від 12.10.2021 про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25.03.2010, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини (ВП №38345403).

В обґрунтування скарги покликається на те, що 25.03.2010 Сихівським районним судом м.Львова було видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення суду по справі №2-2803 від 25.05.2006 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.04.2006 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний дублікат був поданий до державної виконавчої служби на виконання, відповідно 07.06.2013 державним виконавцем ДВС Деснянського РУЮ Клименком О.О. відкрито виконавче провадження №38345403. Постановою того ж державного виконавця від 05.08.2013, було звернуто стягнення на заробітну плату боржника. 22.02.2018 старший державний виконавець Гомон Ю.С. прийняла постанову про передачу виконавчого провадження у зв`язку із звільненням боржника до Сихівського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області, де зазначено, що заборгованість слід нараховувати з 08.04.2014 згідно даних місцевості. 12.03.2018 заступник начальника Сихівського ВДВС Рудницька М.О. прийняла до виконання вказане виконавче провадження, однак 20.03.2018 винесла постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження до Деснянського ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, звідки вони і надійшли, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутній розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на дату завершення. У постанові про передачу також не було вказано суму заборгованості, що унеможливлює подальше виконання. У зв`язку з наведеним, виконавче провадження повернуто для приведення у відповідність до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень та проведення розрахунку заборгованості. В подальшому матеріали виконавчого провадження перебували у Деснянському ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві близько року, однак після її неодноразових скарг, постановою заступника начальника Рудковською О.В. від 01.04.2019 скасовано постанову про передачу виконавчого документа/провадження від 03.05.2018. Постановою від 01.04.2019 державного виконавця Деснянського ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Васильченка М.М. звернуто стягнення на доходи боржника, який працює у ТзОВ «Транспортна компанія «САТ» м.Київ у розмірі 50%, з яких: 25% до виплати загальної суми боргу 187 118,48 грн. та 25% згідно виконавчого листа. У даній постанові державний виконавець зазначив загальну суму боргу за виконавчим документом 187 118,48 грн. 24.11.2020 державним виконавцем Деснянського районного ВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Вегерою О.Д. прийнято постанову про передачу виконавчого документу у ВП №38345403 до Сихівського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів), де було зазначено заборгованість боржника щодо сплати аліментів 187 118,48 грн. 22.12.2020 головним державним виконавцем Сихівського ВДВС у м.Львові Дзвоник М.В. винесено постанову про прийняття ВП №38345403 з примусового виконання виконавчого листа №2-2803, а також 22.12.2020 прийнято постанову про передачу даного виконавчого провадження до Деснянського районного ВДВС у м.Києві Центрального МУЮ (м.Київ), оскільки при передачі матеріалів виконавчого провадження не дотримано Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме не пронумеровано виконавче провадження без опису документів такого, а також відсутні постанови про встановлення тимчасових обмежень боржника, виходячи із сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів. 29.12.2020 державним виконавцем Деснянського районного ВДВС у м.Києві Центрального МУМЮ (м.Київ) Федорченком Р.А. прийнято ВП №38345403, на його вимогу стягувачем надано реквізити карткового рахунку для перерахування стягнутих з боржника сум. В ході виконання даного виконавчого провадження, різними державними виконавцями вказаного відділу державної виконавчої служби змінювались суми заборгованості, незважаючи на те, що жодних коштів на її користь стягнуто не було. Із суми заборгованості 187 118,48 грн., зменшилась сума до 144 821,91 грн., а в подальшому і до 90 138,94 грн. 23.06.2021 прийнято постанову про передачу виконавчого провадження до Сихівського ВДВС у м.Львові Західного МУМЮ (м.Львів), а 22.07.2021 державним виконавцем вказаного відділу ВДВС прийнято постанову про передачу виконавчого провадження до ВДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального МУ (м.Івано-Франківськ). 11.08.2021 державним виконавцем вказаного відділу ВДВС прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження, однак в подальшому 12.10.2021 державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нагорняком І.Р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, мотивуючи таку тим, що виконавчий документ виконано у повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Із вказаною постановою заявник категорично не погоджується, оскільки вона жодних коштів не отримувала в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів ні від виконавчої служби, ні від боржника. Постанова їй не була скерована до відома, про існування такої їй стало відомо 28.09.2021. У зв`язку з наведеним, вона направила начальнику Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) скаргу щодо прийняття мір до відповідальних працівників за виконання виконавчого листа. У відповідь на таку скаргу, вона отримала відмову, а також отримала 04.11.2021 постанову від 12.10.2021 про закінчення виконавчого провадження. Окрім цього, зазначає, що ОСОБА_3 є боржником, а вона стягувачем не тільки у цьому виконавчому провадженні, зокрема наявні ще такі відкриті виконавчі провадження: стягнення заборгованості на навчання сина до досягнення ним 23 років; стягнення інфляційних втрат та 3% річних по стягненню додаткових витрат; стягнення заборгованості за комунальні послуги в порядку регресу. Також у 2019 році завершено виконавче провадження про стягнення додаткових витрат на утримання сина. А тому, при розрахунку заборгованості у даному виконавчому провадженні, необхідно було державним виконавцям брати до уваги сплачені боржником суми, де чітко зазначено призначення платежу аліменти на утримання дитини до досягнення нею 18 років. Із врахуванням того, що заборгованість по невиплаті аліментів існує, борг не погашений, а державний виконавець ухиляється від проведення розрахунку заборгованості у відповідності до вимог виконавчого документа, вважає, що слід визнати такі дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою від 15.11.2021 прийнято до розгляду скаргу та призначено таку до судового розгляду.

Від заступника начальника Відділу ДВС у м.Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі - ВДВС у м.Івано-Франківську) Б.Пшеничного 03.12.2021 надійшов відзив на скаргу, у якому останні просив відмовити у задоволенні скарги, з огляду на таке. В ході виконання виконавчого провадження про стягнення аліментів, 08.10.2021 до ВДВС у м.Івано-Франківську надійшла заява представника боржника з доданими оригіналами квитанцій про сплату ОСОБА_3 щомісячних платежів на утримання сина ОСОБА_4 , на підставі яких державним виконавцем було сформовано довідку-розрахунок. Згідно із такою довідкою, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Враховуючи наведене, керуючись п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням рішення в повному обсязі, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відтак дії державного виконавця були правомірними згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Від заявника ОСОБА_1 21.12.2021 надійшла відповідь на відзив ВДВС у м.Івано-Франківську, у якому зазначила таке. Квитанції, надані до справи з відзивом, є частково нечитабельні, де не видно сум, не видно що це за платежі і за що перераховані кошти, не зазначено призначення платежу, дописані невідомо ким ручкою суми і дати. Кошти, які пересилав їй готівкою ОСОБА_3 , це кошти, які він зобов`язувався їй сплачувати в рахунок відшкодування вартості їх спільнонажитого майна після розірвання шлюбу і до цього часу ніяк не може розрахуватись з нею. Вважає, що якби боржник перераховував аліменти упродовж 2014-2019 років, то маючи про це відповідні докази перерахування, він зобов`язаний був подати такі своєчасно державному виконавцю, а не лише у 2021 року. Також зазначила, що державними виконавцями протягом 2013-2018 років невірно здійснювалось нарахування аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки не перевірено отримані доходи боржника, як за його основним місцем роботи кур`єр у ТзОВ «П.В.К.», у ТзОВ «Транспортна компанія «Сат», ТзОВ «Електрикум Пеймент Сістем», так і від здійснення ним підприємницької діяльності за ці роки.

Від представника боржника ОСОБА_3 адвоката Парфан Т.Д. 17.01.2022 надійшли письмові пояснення, у яких останній просив відмовити у задоволенні скарги, покликаючись на таке. Впродовж 2014-2019 років ОСОБА_3 регулярно сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , шляхом поштових переказів на ім`я ОСОБА_1 , внаслідок чого сума сплачених аліментів склала 69 200 грн., відтак боржник звернувся до державного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження. У вказаній заяві ОСОБА_3 також зазначив, що окрім іншого, державним виконавцем помилково внесено до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.06.2021 аліменти, нараховані за період з квітня 2006 по квітень 2013 років на загальну суму 25 072,09 грн., які він сплатив в рамках виконавчого провадження 36688224, закінченого 26.04.2013, на підставі постанови державного виконавця Сихівського ВДВС у м.Львові Лавришин М.М., в якій вказано, що заборгованості зі сплати аліментів станом на 26.04.2013 немає. Зважаючи на фактичне виконання боржником в повному обсязі зобов`язань, а саме сплати аліментів на підставі виконавчого листа №2-2803/06, державним виконавцем правомірно закінчено виконавче провадження постановою від 21.10.2021. Окрім цього, вказав, що заявлені у скарзі вимоги є безпідставними, а обставини, на які покликається ОСОБА_1 необґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами.

У відповідь на запит суду, із ВДВС у м.Івано-Франківську 16.02.2022 надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №38345403.

Від заявника ОСОБА_1 14.03.2022 надійшли додаткові письмові пояснення, у яких остання зазначила, що боржником не здійснювались їй виплати коштів в рахунок погашення заборгованості по аліментах у вказаному виконавчому провадженні. Долучені боржником квитанції не містять інформації про те, що дані суми перераховувались їй саме в рахунок погашення заборгованості по ВП №38345403. Із вказаних квитанцій, на яких наявні дописи ручкою, неможливо встановити одержувача коштів, суму коштів, призначення платежів та дату оплати. Якщо б такі оплати дійсно здійснювались боржником, то такі чеки були б наявні в матеріалах виконавчого провадження і були б враховані в хронологічному порядку по мірі їх подання боржником державним виконавцям і були б підшиті до матеріалів справи в хронологічному порядку. Підтвердженням того, що боржником не здійснювалися оплати на її користь в межах даного виконавчого провадження є також і те, що в листі Деснянського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 22.05.2021 зазначено про те, що 02.04.2018 державним виконавцем нараховано заборгованість по аліментах, яка на момент повноліття дитини склала 187 118,48 грн. У цьому ж листі зазначено, що зі слів боржника, він самостійно перераховував кошти на поточний рахунок стягувача, проте стягувач ОСОБА_1 повідомляє, що після нарахування заборгованості в сумі 187 118,48 грн., жодних грошових коштів від боржника не отримувала, через депозитний рахунок відділу кошти не перераховувались. Отже, боржник повідомив державну виконавчу службу, що він нібито перерахував кошти на поточний рахунок стягувача, однак чомусь не вказав номер такого поточного рахунку стягувача та станом на травень 2021 року не надав у Деснянський ВДВ у місті Києві банківські документи на підтвердження сплати коштів. Також зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження наявна постанова про стягнення з боржника виконавчого збору 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, а саме 18 711,85 грн. Вказана сума була розрахована, виходячи із розміру заборгованості по аліментах 187 118,48 грн. Якщо б загальний борг зі сплати аліментів становив іншу суму, то відповідно державним виконавцем мала б бути винесена постанова про зменшення розміру виконавчого збору. Така в матеріалах виконавчого провадження відсутня. Окрім цього, зазначила, що всупереч ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», її жодного разу, не пізніше наступного робочого дня, не було повідомлено про нібито сплату коштів боржником у даному виконавчому провадженні. В свою чергу, вона неодноразово зверталась із заявами щодо неотримання аліментів та про наявність заборгованості, починаючи з 13.04.2006. Також вважає розрахунок заборгованості державного виконавця Нагорняка І.Р. недостовірним, оскільки він враховує період з 2013 року, а не з 13.04.2006, відтак і сума заборгованості у 65 294,31 грн. станом на 01.07.2021, не відповідає дійсності. Окрім цього, заявник додатково повідомляє про те, що між нею та боржником існують інші взаємні зобов`язання, наведені у її заявах по суті, зазначених вище. Також вказує, що боржник ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у шлюбі, неодноразово бив її, чим завдавав тілесних ушкоджень. Боржник, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вказані кримінальні правопорушення, домовився з нею про те, що він буде добровільно виплачувати їй компенсацію за завдані тілесні ушкодження, наслідки яких вона відчуває досі, та добровільно компенсує їй завдану ним моральну шкоду. Таким чином, ОСОБА_3 виплачував їй кошти по інших зобов`язаннях, однак жодних коштів по даному виконавчому провадженні вона не отримувала в рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів ані від виконавчої служби, ані від боржника чи з місця його праці.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її захисник Прімєрова Н.Г. скаргу підтримали з підстав, що наведені в такій, просили скаргу задовольнити.

Представник Відділу державної виконавчої служби у м.Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду такої.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а цивільним - процесуальним кодексом України визначено ознаки обов`язковості судових рішень.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1, ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 25.05.2006 у справі №2-2803/06, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та вирішено стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 13.04.2006 і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26.06.2006 у справі №2-2803/06 виправлено описку у вищевказаному рішенні від 25.06.2006, вірно зазначено прізвище дитини, на утримання якої вирішено стягувати аліменти, - « ОСОБА_6 ».

На виконання вказаного рішення суду по справі №2-2803 від 25.05.2006, Сихівським районним судом м.Львова 25.03.2010 було видано стягувачу ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа, який пред`явлено останньою до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Клименка О.О. органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції від 07.06.2013 відкрито виконавче провадження №38345403 з виконання виконавчого листа, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25.03.2010.

Починаючи з 07.06.2013 по 21.10.2021 дане виконавче провадження перебувало на виконанні у декількох відділах державної виконавчої служби за місцем праці та проживання боржника ОСОБА_3 , зокрема у Деснянському районному відділі ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Сихівському ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та Відділі ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нагорняка І.Р. від 12.10.2021 у ВП №38345403, виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25.03.2010 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із виконанням виконавчого документа в повному обсязі, заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Обґрунтовуючи дану скаргу, стягувач ОСОБА_1 зазначає, що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні, оскільки коштів від боржника у даному виконавчому провадженні вона не отримувала, заборгованість у такому наявна, а розрахунок заборгованості, який був проведений державним виконавцем Нагорняком І.Р., є неправомірним, оскільки розрахований, починаючи із 2013 року, а не із 2006 року.

Зокрема, згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві ОСОБА_7 загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 02.04.2018 за період з квітня 2006 по квітень 2018 року становить 187 118,48 грн.

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Деснянського районного відділу ДВС у місті Києві ОСОБА_8 загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 22.04.2021 за період з квітня 2013 по квітень 2021 року становить 144 821,91 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №38345403 від 10.06.2020 державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м.Києві Ю.А.Пічкур, загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 10.06.2021 за період з квітня 2013 року по травень 2021 року становить 155 682, 66 грн.

Згідно із матеріалами виконавчого провадження, боржник ОСОБА_3 18.05.2021 звернувся до державного виконавця із заявою про встановлення дійсного розрахунку заборгованості у ВП № 38345403.

Розглянувши подану боржником заяву та надані до неї довідки з пенсійного фонду України, державним виконавцем Деснянського ВДВС Пічкур Ю.А. здійснено новий розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість боржника по аліментах становить 90 138,94 грн. за період 3 квітня 2006 по квітень 2018 року.

Згідно із розрахунком заборгованості із сплати аліментів державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ОСОБА_9 загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 01.07.2021 за період з травня 2013 року по травень 2019 року становить 65 294,31 грн.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі : 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Всупереч вищенаведеній нормі, державні виконавці не повідомляли стягувача ОСОБА_1 про проведення перерахунку заборгованості на підставі заяви боржника, копію нових розрахунків заборгованості їй не було скеровано на її адресу, відтак вона була позбавлена у передбачений законом порядок оскаржити такі, будучи стороною виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження 38345403, 08.10.2021 представник боржника Т.Парфан звернувся до державного виконавця із заявою, у якій просив закінчити виконавче провадження, виключити відомості про ОСОБА_3 з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. До вказаної заяви долучено реєстр платіжних квитанцій та квитанції про сплату коштів боржником на рахунок стягувача через відділення «Укрпошти» за період з липня 2014 року по травень 2019 року.

Разом з тим, із вищезазначених квитанцій неможливо встановити хто відправник коштів, хто отримувач, не зазначено призначення платежу (номер виконавчого провадження), а також не на усіх платіжних документах проглядається сума сплати та дата операції. На вказаних документах наявні дописи ручкою, однак не вказано ким такі дописи вчинені.

Всупереч вищенаведеному, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нагорняк І.Р. взяв до уваги вказані платіжні документи, врахував такі у сплату заборгованості по аліментах у вказаному виконавчому провадженні на загальну суму 69 200 грн., не перевіривши чи отримала вказану суму ОСОБА_1 та чи дійсно сплата коштів була саме у вказаному виконавчому провадженні.

Слід також зазначити, що між стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_3 наявні інші виконавчі провадження, згідно з якими боржник зобов`язаний був сплачувати та сплачує кошти на рахунок стягувача. Зокрема, ВП №5761885 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 04.04.2018 на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років; ВП №6630859 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати комунальних послуг в порядку регресу в сумі 8 706 грн. та 384,20 грн. судового збору; ВП №38344576 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 в розмірі по 200 грн., починаючи з 13.04.2006 і до досягнення повноліття; ВП №66308148 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційних втрат у зв`язку з простроченням оплати додаткових витрат на утримання дитини та 3% річних на загальну суму 8 072,72 грн.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що державний виконавець, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження у ВП №38345403 від 12.10.2021, повно та всебічно не дослідив та не перевірив отримання стягувачем коштів у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів, однобічно прийняв до уваги долучені боржником квитанції про сплату боргу та прийшов до передчасного висновку про закриття виконавчого провадження у зв`язку із сплатою заборгованості у повному обсязі, відтак дії державного виконавця щодо винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження слід визнати неправомірними та скасувати вказану постанову.

Керуючись ст. ст. 259-261, 447, 450, 451 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нагорняка І.Р. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2021 у ВП №38345403.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Нагорняка І.Р. від 12.10.2021 про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2803, виданого Сихівським районним судом м.Львова 25.03.2010, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини (ВП №38345403).

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 11.04.2022.

Суддя Д.Ю. Теслюк