ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/137/19 Номер провадження 22-ц/814/876/22Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника позивача - адвоката Бибика В.А., відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кулика В.О.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , до Пишненківської сільської ради Зінківського району Полтавської області, ОСОБА_1 , Зінківської міської ради про визнання заповіту недійсним

за апеляційною скаргою адвоката Кулика Віталія Олександровича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 січня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Должко С.Р., в м.Зіньків, зі складанням повного тексту 29.01.2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до районного суду з даним позовом. Зазначав, що на його ім`я 17.07.2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, в якому заповіла дві належні їй земельні ділянки, кожна площею по 3 га, що розташовані на території Тарасівської сільської ради Зінківського району Полтавської області.

Зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_4 була неписьменною, текст заповіту було написано з її слів сільським головою Удовиченківської сільської ради Зінківського району Полтавської області ОСОБА_12 з використанням загальноприйнятих технічних засобів та зачитано вголос в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Підписано заповіт на прохання ОСОБА_4 ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, у зв`язку з чим позивач звернувся до Зінківської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено з посиланням на наявність заповіту ОСОБА_4 від 24.01.2018 року, посвідченого секретарем Пишненківської сільської ради Зінківського району Полтавської області Олефір К.І., складеного на користь ОСОБА_1 .

Просив визнати вказаний заповіт недійсним.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2020 року залучено ОСОБА_3 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 березня 2021 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Зінківську міську раду Полтавської області.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 січня 2022 року задоволено позов ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 .

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4 , посвідчений Пишненківською сільською радою Зінківського району Полтавської області 24.01.2018 року за номером у реєстрі 01, зареєстрованим в спадковому реєстрі 30.01.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 сплачений судовий збір у розмір 768,40 грн.

Рішення обґрунтоване доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив адвокат Кулик В.О. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Вважає, що оспорюваний заповіт відповідає вимогам цивільного законодавства та волевиявленню особи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла дві належні їй земельні ділянки, кожна площею по 3 га, які розташовані на території Тарасівської сільської ради Зінківського району Полтавської області з цільовим призначенням «для ведення сільськогосподарського виробництва» :

- ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_2

- ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання недійсним заповіту на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилався на те, що при складанні оскаржуваного заповіту ОСОБА_4 не могла його особисто підписати, так як була неписьменною людиною.

Зазначена обставина була підставою для того, що при складанні заповіту 17 липня 2015 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_7 підписати заповіт, що було вчинено у присутності двох свідків, обраних на прохання заповідача ( т.1,а.с.8).

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, своє рішення мотивував тим, що заповідач, якій на час складання оскаржуваного заповіту від 24.01.2018 року, виповнилось 84 роки, не могла особисто звернутися в Пишненківську сільську раду з заявою посвідчити заповіт, не могла також письмово скласти розпорядження на випадок своєї смерті так як була неписьменною.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2018 року секретарем Пишненківської сільської ради Олефір К.І. посвідчено заповіт ОСОБА_4 - мешканки с.Пишненки Зінківського району Полтавської області, будинок для людей похилого віку « Надія », яка на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла ОСОБА_1 .

В заповіті зазначено, що зміст ст.538 ЦК України роз`яснено та рукописно вказано:'заповіт з моїх слів викладено секретарем до мого підписання прочитано мною вголос Підпис ОСОБА_4 ' ( т.1, а.с.43,153 ).

Визнаючи вказаний заповіт недійсним, суд першої інстанції вказав на те, що заповідач ОСОБА_4 була неписьменною, а тому не могла письмово скласти розпорядження на випадок своєї смерті.

Так, неписемність ОСОБА_4 підтверджується змістом заповіту від 17 липня 2015 року.

Презумпція правомірності правочину визначена нормами ст.204 ЦК України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно.

Заповіт є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, відомості, викладені у заповіті від 17 липня 2015 року є чиннними, а тому доводять факт неписьменності ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заповідач ОСОБА_4 після 2015 року оволоділа писемністю та могла вільно вчиняти написи в тексті заповіту.

За таких обставин, суд першої інстанції у відповідності до положень ч.2 ст.1257 ЦК України прийшов до обгрунтованого висновку про недійсність заповіту ОСОБА_4 від 24 січня 2018 року, так як заповідач не могла письмово викласти своє волевиявлення через неписьменність.

Крім того, суду не доведено також особисте волевиявлення ОСОБА_4 на укладання спірного заповіту, адже, як вбачається з письмового пояснення суду секретаря Пишненківської сільської ради Олефір К.І., яка вчиняє відповідно до посадової інструкції нотаріальні дії, до неї в кінці грудня 2017 року звернувся відповідач ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 просить прийти до неї в будинок для людей похилого віку « Надія ».

Під час підписання заповіту були присутні: ОСОБА_10 - головний лікар Пишненківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, ОСОБА_1 -фізична особа-підприємець по наданню інших послуг догляду із забезпеченням проживання та ОСОБА_11 - жителька будинку для людей похилого віку « Надія » (т.1,а.с.66-67).

Отже, при посвідченні оспорюваного заповіту наявні порушення пункту 1.4. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 (в редакції станом на час посвідчення оскаржуваного заповіту ), яким передбачено, що посадові особи органів місцевого самоврядування при вчиненні нотаріальних дій зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, чого дотримано не було.

Допущені також порушення вимог пункту 1.6. Порядку про те, що посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241,1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту. В оспорюваному ж заповіті вказано про роз`яснення змісту ст.538 ЦК України, яка не стосуєтьсяі спадкових правовідносин.

Зазначені обставини не оспорені доводами апеляційної скарги, як і посиланнями в ній на покази свідків, які не спростуали факту неписьменності ОСОБА_4 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при складанні заповіту ОСОБА_4 не була проти, щоб під час складання заповіту у кімнаті були присутні особи, які разом з нею проживають та персонал будинку ветеранів, жодним чином не підтверджує волевиявлення заповідача, а, навпаки, свідчить про порушення положень вказаного Порядку та вимог ст.1255 ЦК України при вчинення оскаржуваної нотаріальної дії.

Не може бути прийнята до уваги вказівка в апеляційній скарзі на невірність вирішення питання про розподіл судових витрат,так як суд першої інстанції, стягуючи розмір сплаченого судового збору на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 , вірно виходив з того, що інші відповідачі ( Пишненківська сільська рада та Зінківська міська рада) не є учасниками спірних правовідносин.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кулика Віталія Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна