РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2022 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує на те, що в період з 12.09.2020 року до 06.03.2021 року відповідач отримала від позивача в борг грошові кошти в сумі 44000 грн, з яких повернула 04.06.2021 - 500 грн., 08.07.2021 - 1000 грн., 07.08.2021 - 1000 грн.

Грошові кошти в розмірі 41500 грн. відповідач позивачу не повернула, тому 07.09.2021 відповідач написала розписку, в якій зазначила, що отримала в борг у позивача 41500 грн. на строк до 06.10.2021.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 41500 грн., судовий збір в розмірі 908грн. та витрати на правничу допомогу адвоката 5000грн.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її адвокат Малик О.В. не з`явились, адвокат Малик О.В. подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`являється, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку.

У визначений судом строк відповідач відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 07.09.2021 ОСОБА_3 написала розписку, в якій вказує вказує, що позичила в ОСОБА_4 кошти в розмірі 41500 грн. (а.с.5).

Станом на день подання цієї позовної заяви, відповідач не виконала свій обов`язок зі сплати заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, на підтвердження вимог названого закону відповідач видав позивачеві розписку про позичені кошти.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У разі порушення зобов`язання згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.599, 610 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов`язання є його невиконання. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов`язання борговий документ, то кредитор приймаючи виконання, повинен повернути цей документ.

Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В підтвердження укладення договору позики і його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути пред`явлена розписка позикодавця або інший документ, який підтверджує передачу йому - позичальнику певної грошової суми або певної кількості речей.

Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що по договору позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відтак, розписка як документ, підтверджуючий боргове зобов`язання, повинна містити умову отримання позичальником в борг коштів з зобов`язанням їх повернення і дату отримання коштів.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

В судовому засіданні встановлено, що борговий документ (розписка) знаходиться у позивача з зазначенням суми боргу та вказано термін до якого зазначені кошти повинні бути повернуті, що свідчить про невиконання зобов`язання відповідачем, а саме: про неповернення боргу позивачу, а відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 5908 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.525, 526, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст.76-80, 89, 141, 211, 247, 263 - 265, 271 - 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 41500 (сорок одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі 5908 (п`ять тисяч дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Вальчук В. В.