Дата документу 19.04.2022 Справа № 333/4313/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4313/21 Головуючий у 1 інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/809/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Дашковської А.В.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року у справі за позовом КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (з централізованого опалення та гарячого водопостачання),

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01 грудня 2017 року по 31 травня 2021 року в сумі 31 948 гривень 67 копійок та судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що КОНЦЕРН «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01 грудня 2017 року по 31 травня 2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Проте відповідачі свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконують, що унеможливлює своєчасні розрахунки з КОНЦЕРНОМ «МТМ» за спожитий природний газ, а також, в свою чергу, ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 31 948 гривень 67 копійок, яку Концерн «МТМ» просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8 033 гривень 75 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ

МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8 033 гривень 75

копійок .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 8 033 гривень 75 копійок .

Також компенсовано у відповідній задоволеним вимогам сумі стягнення боргу судовий збір з кожного відповідача окремо. В іншій частині - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Концерн «МТМ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В скарзі посилається на неправильне застосування судом положень законодавства щодо позовної давності, а саме, не застосування статті 264 ЦК України та пункту 12 Прикінцевих і перехідних положень до ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами не надано, хоча копію апеляційної скарги вручено відповідачам ОСОБА_1 18.01.2022р. /а.с. 75/ та ОСОБА_2 19.01.2022р. /а.с. 76/.

Однак відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає апеляційному розгляду справи відповідно до приписів ч. 3 статті 360 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України належить нескладні справи та справи, ціна позову у яких не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі не перевищує такого розміру та за категорією спору не є складною.

Тому, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Концерну «МТМ» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального

права.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 262074710 від 17 червня 2021 року, об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (частка власності 1/3), ОСОБА_1 (частка власності 1/3) та неповнолітній ОСОБА_4 (частка власності 1/3). /а.с.6-7/

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 30 червня 2021 року та відповіді з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01 липня 2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.14-16, 19-20/

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачами, проте КОНЦЕРН «МТМ» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись.

Особовий рахунок в Концерні «Міські теплові мережі» відкритий на ім`я ОСОБА_1 за № НОМЕР_1.

Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що постачається Концерном «Міські теплові мережі».

Централізоване опалення будинку АДРЕСА_3 здійснюється КОНЦЕРНОМ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ».

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення. Розрахунок за послуги з централізованого опалення між споживачем ОСОБА_1 і Концерном «Міські теплові мережі» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Згідно з розрахунком суми позову та довідкою Філії Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 грудня 2017 року по 31 травня 2021 року мається заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 31 948 гривень 67 копійок.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заявила про застосування строку позовної давності /а.с. 47/, та судом перевірялись ці обставини і встановлено, що позивачем строк позовної давності був пропущений, у зв`язку з чим було відмовлено в задоволенні позову щодо частини заборгованості за період з грудня 2017 року по 28 червня 2018 року включно.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідачі протягом тривалого часу, а саме, з листопада 2018 року не здійснювали оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяцем. При цьому, останній платіж ними було здійснено в квітні 2018 року у розмірі 310 гривень 42 копійки.

До суду із даним позовом позивач звернувся лише 29 червня 2021 року, тобто зі спливом строку позовної давності щодо частини заборгованості, що підтверджується вхідним штампом на позові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення

заборгованості за період з 29 червня 2018 року по 29 червня 2021 року, що складає 24 101

гривень 75 копійок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Концерном «МТМ» зазначено, що судом першої інстанції не було досліджено та не проаналізовано те, що переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

А тому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховується позивачем Концерном «МТМ» щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Вказані висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 712/8916/17 від 07.07.2020р.

Крім того, судом першої інстанції не було досліджено та не проаналізовано положення пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-ІХ, згідно з яким пункт 12 доповнено таким змістом: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року. На даний час карантин в Україні продовжено.

Отже, з огляду на те, що строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за щомісячними платежами, які розпочалися з 21.11.2017 року спливає 21.11.2020 року, проте в силу п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України з березня 2020 року позовна давність продовжується на строк дії карантину, тобто діє по теперішній час, а тому строк позовної давності в даному випадку не порушено та вказано вірний період стягнення заборгованості з 01.12.2017 року по 31.05.2021 року.

Перевіривши вказані доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наступне.

30.03.2020 Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.

Між тим, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуги Концерну «МТМ» за грудень 2017р. мав сплинути 20 січня 2021р., за січень 2018р. - 20 лютого 2021р., за лютий 2018р. - 20 березня 2021р., за березень 2018р. - 20 квітня 2021р., за квітень 2018р. - 20 травня 2021р.

З цього вбачається, що позовна давність по заборгованості за грудень 2017р. та за січень 2018р. спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 Перехідних положень до ЦК України щодо продовження строку позовної давності не поширюється.

Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості за лютий-квітень 2018р. припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову Концерном МТМ 29.06.2021р. та продовжено в Україні до 31.05.2022р., тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягала стягненню з відповідачів.

Визначаючи її розмір, колегія встановила, що за лютий 2018р. вона становить 1765,67 грн. та оплати відповідачі не здійснювали, за березень нараховано 1606,13 грн. та оплачено відповідачами 700 грн., за квітень 2018р. нараховано 1691,15 грн. - оплачено 300,42 грн.

Таким чином в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 Перехідних положень ЦК України та доводів апеляційної скарги, вкладається період з лютого 2018р. по квітень 2021р. включено, а борг у цьому періоді за мінусом сплачених сум становить: 30 074,70 грн., який слід розділити на трьох відповідачів, як правильно визначив суд, з урахуванням їх часток у праві спільної часткової власності.

Інший довід апеляційної скарги щодо переривання строку позовної давності діями відповідачів з внесення плати за послуги у березні та квітні 2018р., є безпідставним з огляду на таке.

Про визнання заборгованості з боку споживача за інший період, крім поточного щомісячного платежу, буде свідчити сплата ним суми більшої за поточне нарахування. Але у даному випадку відповідачами нараховану оплату на суму 1606,13 грн. було погашено лише на суму 700 грн., нарахований платіж на суму 1691,15 грн. погашено у сумі 300,42 грн., що не свідчить про визнання заборгованості за попередній період.

З урахуванням вище встановлених обставин, колегія визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, тому змінює рішення суду в частині розміру стягнутої заборгованості, стягнувши з кожного з відповідачів по 30074,70 : 3 = 10 024,90 грн.

Змінюючи розмір стягнення, колегія вирішує питання щодо зміни розміру судового збору, який припадає до компенсації позивачу за рахунок відповідачів.

За подання позову з матеріальними вимогами на суму 32 959,09 грн. позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270 грн., за подання апеляційної скарги - 3405 грн., а всього - 5 675 грн., задоволено позов на суму 30074,70 грн., тому до компенсації позивачу належить: 5 675 х 30074,70 : 32 959,09 = 5 178,36 грн., тобто по 1726,12 грн. з кожного відповідача.

Також колегія при аналізі позовних вимог та обставин у справі з`ясувала, що позов Концерном МТМ про стягнення оплати за надані послуги був пред`явлений до відповідачів, які є співвласниками квартири, до якої надавались ці послуги, зокрема, відповідачами визначено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої співвласниці квартири - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим суд, вказуючи, що стягнення відбувається зі співвласників, не зважив на те, що стягує заборгованість особисто з ОСОБА_3 , яка не є співвласником квартири, а не як з законного представника ОСОБА_4 , тобто вийшовши за межі позовних вимог.

В цій частині, колегія, виходячи за межі апеляційної скарги відповідно до приписів ч. 4 статті 367 ЦПК України, зазначає, що третину заборгованості слід стягнути з ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2021 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості та судових витрат, виклавши його резолютивну частину у зв`язку з цим наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 10 024 гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 10 024 гривень 90 копійок .

Стягнути з ОСОБА_3 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІМЕРЕЖІ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 10024 гривень 90 копійок .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як законного представника ОСОБА_4 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» судовий збір в сумі 5178,36 грн., тобто по 1726,12 з кожної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 19 квітня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Дашковська А.В.

Подліянова Г.С.