ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3484/22 Справа № 173/11/22 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року по справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , служба у справах дітей Верхівцевської міської ради, про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтовувала тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого вони мають двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Більше року як їх сімейне життя не ладналось, погіршилось та стало нестерпним. ОСОБА_3 почав систематично проявляти відносно неї та їхнього сина безпідставну агресію, цькувати, погрожувати застосуванням фізичного насилля, психологічно тиснути, принижувати. Виражався на їхню адресу нецензурною лайкою, вживав алкогольні напої та вів аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними виникали сварки, що породжували психологічне та фізичне домашнє насилля стосовно неї і стосовно їх спільних дітей.

Вказувала, що спільне сімейне життя з ОСОБА_3 стало нестерпним, зокрема через неможливість домовитись у веденні домашнього господарства, харчуванні їхньої сім`ї, забезпеченні її та дітей необхідним одягом та іншими речами. ОСОБА_3 постійно дорікав її, що утримує її та дітей. Відмовляв їй в задоволенні найнеобхідніших потреб. Про одяг для дітей та все необхідне для навчання та розвитку доводилось благати його через відсутність окремих фінансів, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення чотирьохрічного віку.

Наголошувала на тому, що з квітня 2021 року шлюбні відносини між ними фактично припинені та вона з дітьми проживає окремо. 03 червня 2021 року ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до квартири, яку вона орендує, примушував повернутись додому, намагався зґвалтувати. Коли вона не погодилась піти з квартири, побив її в присутності подруги. В результаті побиття їй завдано травми голови та чисельні синці. Медичний огляд виявив струс головного мозку та 04 квітня 2021 року її було госпіталізовано до лікарні на стаціонарне лікування.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 продовжує й далі маніпулювати нею та залякувати, продовжує проявляти безпідставні прояви домашнього насильства у різних формах щодо неї та їх спільних дітей, з квітня 2020 року сварки між ними були систематичними, проте не всі вони зафіксовані у встановленому законом порядку, а тому просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на строк 6 місяців, яким заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатись на відстань ближче ніж 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати її та їх спільних дітей, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці невідомому ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись з ними; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з нею та їх неповнолітніми дітьми, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні необхідним для нормальної життєдіяльності майном: каструлями та кухонним приладдям, стільцем для годування малої дитини, зимовими речами сина, дитячими ліжками та матрацами до них, диваном розкладним, телевізором, комодом для дитячих речей, етажеркою книжковою сина, мікрохвильовою піччю, пральною машиною (автомат), кухонним столом,стільцями, шторами з трьох вікон, принтером та калькулятором, кімнатними квітами.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року заява ОСОБА_2 задоволена частково. Видано обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання (перебування) ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_3 наближатись на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи чи інших місць частого відвідування ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_3 ведення листування, телефонних переговорів, контактування через інші засоби зв`язку з ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, наголошує на тому, що саме ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя та провокує його на сварки з метою позбавити його права спілкування з їх спільними дітьми. Фізичної сили до ОСОБА_2 саме з метою спричинення шкоди не застосовував, його дії це самозахист. Його не притягували до адміністративної чи кримінальної відповідальності, а тому доводи заявниці, на його думку, є недоведеними та цілком надуманими. ОСОБА_2 звернулась з вказаною заявою з метою дискредитувати його як публічну особу.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та служба у справах дітей Верхівцевської міської ради не скористалась.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що заявниця перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Від цього шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця посилається на те, що останнім часом між нею та ОСОБА_3 погіршились стосунки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони припинили спільне проживання в зв`язку з тим, що чоловік почав агресивно поводитись відносно неї і дітей, а саме: застосовував фізичне насилля, сипався образами, кричав, будучи в стані алкогольного сп`яніння викрав доньку та вів її через залізничні колії, наражаючи життя дитини на небезпеку, чинить матеріальне насилля.

Відповідно до тимчасового заборонного припису стосовно кривдника від 11 червня 2021 року встановлено, що останній був винесений стосовно ОСОБА_3 за застосування психологічного тиску відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у КП «Верхівцевська центральна міська лікарня» з 04 червня 2021 року до 25 червня 2021 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку легкого ступеню, легка координатрона недостатність та інше. З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона була побита чоловіком. Також заявниця з цього приводу зверталась на службу 102 та її звернення було зафіксоване за №4637.

Судом першої інстанції допитані свідки.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведення факту, що ОСОБА_3 чинить психологічне та фізичне насильство саме щодо ОСОБА_2 , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_3 вважав необхідним застосувати обмежувальний припис.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку.

Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок.

При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3,4,14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1)терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2)обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4)направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа №753/23624/18).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обставини справи, надані суду докази та покази свідків у даній справі свідчать про наявність підстав для видачі обмежувального припису, оскільки доводи заявника про вчинення по відношенню до неї психологічного та фізичного насильства з боку заінтересованої особи є доведеними.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що неодноразові звернення його дружини до поліції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки до жодного виду відповідальності його притягнуто не було, не свідчать про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №756/3859/19 (провадження №61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Посилання апеляційної скарги на те, що саме ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя та провокує його на сварки з метою позбавити його права спілкування з їх спільними дітьми, не можуть бути прийняті до уваги.

В судовому засіданні у суді першої інстанції представник служби у справах дітей Верхівцевської міської ради в судовому засіданні пояснила, що вона не була свідком насилля відносно заявниці, але психологічне насильство відносно дітей чинять обидві сторони.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.