ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5934/21 Номер провадження 22-ц/814/166/22Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участі секретаря: Ряднини І.В.

розглянуши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити, що він на час відкриття спадщини, після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , постійного проживав разом з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Дана квартира належить заявнику та спадкодавцю на праві спільної сумісної власності. Після смерті матері, до нотаріальної контори він не звертався, так як вважав, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті матері постійно з нею проживав.

Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, заявнику надано роз`яснення, що для отримання свідоцтва про право на спадщину йому необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки ним протягом шести місяців після смерті матері не подано заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 вказує, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, так як інших дітей ОСОБА_3 не мала, а її чоловік помер, ще до відкриття спадщини.

Зазначив, що витягом із Спадкового реєстру від 14.06.2021 року підтверджується той факт, що спадкова справа після смерті матері не заводилася, свідоцтво на право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 нотаріусами не видавалася.

Вказує, що факт його постійного проживання разом з матір`ю на день її смерті підтверджується зокрема, наданими до суду довідками та показами свідків.

Встановлення факту постійного його проживання разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , має значення для реалізації його права на спадщину, як спадкоємця за законом та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Вказуючи на зазначене просив заяву задовольнити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що встановлення юридичного факту необхідно заявнику для подальшого вирішення питання щодо спадщини, тому суд прийшов до висновку про очевидність наявності спору про право.

В апеляційному порядку вказане судове рішення оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким заяву задовольнити.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції не врахував, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулася до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, лише в тому випадку, коли такі факти можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та за наявності інших спадкоємців та спору між ними. У даному випадку відсутні інші спадкоємці, а також спір, щодо спадкового майна, оскільки він є єдиним спадкоємцем.

Суд першої інстанції не навів посилання на докази, які б підтверджували наявність спору про право та будь яких реальних відомостей про реальних чи потенційних учасників спору, щодо спадкового майна.

Окрім того, заявник звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо спір про право буде виявлено під час розгляду справи - суд залишає заяву без розгляду, а не відмовляє в її задоволенні.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої виходи з того, що встановлення юридичного факту заявнику необхідно для подальшого вирішення питання щодо спадщини, тобто вимоги заявника вказують, що існує спір про право.

Колегія суддів з таким висновком погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто наявність спору про право, встановленого під час розгляду справи, є підставою залишення заяви без розгляду, а не відмови в її задоволенні.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з підстав того, що із заяви вбачається спір про право, суди повинні встановити між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18) та від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872ск21).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно даних Спадкового реєстру, станом на 04.03.2022 року, спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , не заводилася, свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 нотаріусом не видавалося.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.03.2022 року, ОСОБА_1 пропустив передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. На час відкриття спадщини, зареєстроване місце проживання заявника не співпадало з місцем проживання його матері, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

В матеріалах справи відсутні відомості про існування інших спадкоємців майна після смерті ОСОБА_3 , чи осіб які б оспорювали право заявника на прийняття спадщини, тому висновок суду про очевидність спору про право, є помилковим.

Суд не встановив хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України) та не зазначив між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що із наданих ним документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність спору про право є помилковим, оскільки встановлення юридичного факту заявнику необхідно не для вирішення пору про право на спадщину, з метою захисту своїх спадкових прав.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 570 від 05.10.2019, смерть спадкодавця настала вдома, внаслідок інтоксикації та злоякісного новоутворення шийки матки.

Довідкою Амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 2 КП «Центр ПМСД № 2 Полтавської міськради» від 09.06.2021 підтверджується, що спадкодавець знаходилася під наглядом сімейного лікаря в період з 01.07.2019 по 05.10.2019 з діагнозом «злоякісне новоутворення шийки матки з метастазами в органи малого тазу» та потребувала стороннього догляду.

З довідки ТОВ «ТД «Термастіл» від 26.05.2021 за вих. № 26 слідує, що заявник працював в товаристві на посаді водія автотранспортних засобів та 27.09.2019 року був звільнений за власним бажанням по догляду за хворою матір`ю.

Станом на 2019 рік матері заявника було 83 роки, вона вже декілька років хворіла на складне онкологічне захворювання, потребувала допомоги у побуті, а останні кілька місяців не могла самостійно пересуватися.

Обставини та факт спільного проживання заявника із спадкодавцем з 2018 року та до дня смерті останньої, підтвердили свідки, допитані судом першої інстанції під час судового розгляду справи.

Колегія суддів, вважає, що заявник належними та допустимими доказами підтвердив факт того, що станом на час відкриття спадщини, після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , він постійно проживав разом з нею за однією адресою в квартирі АДРЕСА_1 , та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , та скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2021 року, ухвалення нового, яким заяву про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. Встановити, що ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини, після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , постійно проживав разом з нею за однією адресою в квартирі АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2021 року скасувати. Ухвалити нове.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити що ОСОБА_1 , на час відкриття спадщини, після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , постійно проживав разом з нею за однією адресою в квартирі АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.04.2022.

Головуючий суддя : Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль