Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір позики № /390094, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Гоуфінгоу».

В обґрунтування позову вказувала, що між сторонами укладено договір позики № /390094, який позивач вважає недійсним, оскільки його не підписувала, їй не надали письмово всю необхідну інформацію щодо умов договору, відповідач скористався тим, що позивачу бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при його підписанні, а відповідач в порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті, при цьому умови договору є несправедливими. Вважаючи, що при укладенні кредитного договору порушено її права як споживача відповідно до Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», «Про електронні довірчі послуги», звернулась до суду за захистом.

Разом з позовом ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без участі її та представника за наявними у справі матеріалами і клопотання про витребування доказів.

01.09.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

07.09.2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, задоволено клопотання позивача та витребувано від ТОВ «Гоуфінгоу» екземпляр або належним чином завірену копію договору позики № /390094, що укладений між ОСОБА_1 та відповідачем.

В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання відповідачем 24.09.2021 року копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, копії позовної заяви з додатками, а також про отримання позивачем 23.09.2021 року копії ухвали про відкриття провадження.

12.10.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від представника відповідача Коцюбенко М.М. надійшов відзив з запереченнями на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що на сайті відповідача https://www.gofingo.com.ua/ розміщена інформація про відповідача, скановані правовстановлюючі документи, фінансові звіти про діяльність підприємства та пропозиції щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення. На вказаному сайті позивач самостійно заповнила формуляр заяви (форми) про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти електронний договір, що підписано в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою одноразового ідентифікатора. В момент, коли позивач заповнила форму вона автоматично прийняла пропозицію (оферту) та приєдналась до умов публічного договору. Рішення про видачу позивачу кредиту прийнято на підставі перевірки даних Українського Бюро Кредитних Історій. Вимоги про визнання правочинів недійсними можуть бути задоволені за доведеності позивачем фактів обману і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину, однак в діях відповідача відсутній умисел ввести в оману позивача щодо дійсних істотних умов спірного договору, оскільки вся необхідна інформація товариством надана. Позивач отримала кошти та була обізнана про необхідність їх повернення разом з відсотками, умови договору не виконала, а тому саме до позивача слід застосовувати наслідки порушення умов такого договору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Разом з відзивом на адресу суду надійшли витребувані документи та клопотання про залучення третьої особи.

08.04.2022 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Гоуфінгоу» про залучення у справу ТОВ «Секвоя Капітал» в якості третьої особи.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

10.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № /390094.

Відповідно до п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 08.04.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.2 договору).

Умовами кредитного договору встановлено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пп. 1.3, 1.4 договору).

Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.gofingo.com.ua/ (п. 1.5 договору).

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

За графіком розрахунків орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 4 375 грн.

За п. 2.3 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.1 договору, останній складений українською мовою та підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6.8-6.9 договору, підписанням останнього клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, а також підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідачем також надано копії наступних документів: анкетні дані ОСОБА_1 (заявка); публічна пропозиція (договір оферти) ТОВ «Гоуфінгоу»; Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Гоуфінгоу», затверджені наказом № 22/08 від 22.08.2018 року; роздруківка відправлених позивачу смс; історія відвідувань ОСОБА_1 сайту відповідача; витяг з УБКІ; договір-заява на інформаційне обслуговування № 762 від 22.08.2018 року, укладений між ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та ТОВ «Гоуфінгоу»; договір про надання послуг № ПГ-2 від 16.10.2020 року, укладений між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ПрофіГід» з додатками № 1, 2; інформаційна довідка № 62/10 від 05.10.2021 року про успішну транзакцію видачі кредиту.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року №1734-VІІІ, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на норми ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка втратила свою дію 10.06.2017 року, тобто до укладення кредитного договору.

Відповідно до змін внесених до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент укладення кредитного договору) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту існує, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Таким чином, оскільки Законом України «Про споживче кредитування» надано право товариству отримувати плату за обслуговування кредиту, тому відсутні підстави для визнання кредитного договору в цій частині недійсним.

Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Не приймається судом до уваги і те, що позивач не мав можливості ознайомитись з умовами кредитного договору, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи.

Спірний договір укладений відповідно до ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», в якій встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладання електронного договору.

Так, відповідно порядку зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

З викладеного вбачається, що укладення кредитного договору без прийняття пропозиції з боку позивача було б неможливим.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Враховуючи вищевикладені факти, необхідно зазначити, що відповідач має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою) на сайті www.gofingo.com.ua.

На даній сторінці розміщена інформація про підприємство, скановані копії правовстановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства та пропозиції (оферти) щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлений порядок прийняття пропозиції (оферти) шляхом прийняття пропозиції (акцепту).

Вищевказана стаття регламентує, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

На вказаному сайті встановлені правила щодо отримання кредитних коштів, а саме: по-перше треба обрати суму коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит; по-друге оформити заявку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. При цьому, у заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту; по-третє обрати персональний логін та пароль для входу в Особистий кабінет. При цьому, на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці; по-четверте пройти погодження та перевірку банківської карти; по-п`яте отримати кошти на розрахункову карту позичальника.

Таким чином, в момент коли позивач заповнила заяву з метою отримання кредитних коштів, вона автоматично прийняла пропозицію (оферту) відповідача та приєдналась до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта.

Сторони домовились, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Саме у Договорі оферти відповідача чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Враховуючи наведене та те, що позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд дійшов висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки оспорюваний позивачем договір не суперечить нормам чинного законодавства України та погоджений сторонами відповідно до норм Цивільного кодексу України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору конрагентів, здійснення оплати за користування чужими коштами, а також зважаючи на те, що оспорюваним договором не порушуються права позивача, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов