Справа № 466/285/22
Провадження № 2/466/1095/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

з участю представника

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради , в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини , -

в с т а н о в и в :

14.01.2022р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, на користь державного закладу, або фізичної чи юридичної особи, кому буде передана дитина.

Свої вимоги мотивує тим, що малолітній ОСОБА_5 перебуває у відділі «Служби у справах дітей» Шевченківського району на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування та тимчасово влаштований через неналежне виконання відповідачкою своїх обов`язків щодо його виховання та утримання.

Так, 05.08.2021р. відділом «Служби у справах дітей» відвідано адресу: АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_2 із сином. В квартирі був безлад, мати дитини госпіталізована із ознаками можливого наркотичного сп`яніння. Малолітній ОСОБА_6 залишений без догляду батьків. Інші особи, які були у помешканні перебували у стані алкогольного сп`яніння, що і самі не заперечували.

Через усунення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, дитина не проходила планового медичного огляду, не підписана декларація із сімейним лікарем. Так, 05.08.2021р. малолітнього ОСОБА_5 поміщено у Комунальний заклад ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки». За час його перебування у вказаному закладі, батьки та інші родичі дитини не відвідували і не цікавились станом його здоров`я. Мати з 25.08.2021р. проходить курс соціально-психологічної реабілітації від наркотичної залежності, рекомендаційний курс триватиме 6 місяців. Батько дитини - ОСОБА_3 перебуває у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (19)».

До цього з сім`єю працівниками відділу соціальної роботи розроблено план соціального супроводу. Відповідачці ОСОБА_2 запропоновано комплекс соціальних послуг. Проте, залишились невирішені проблеми сім`ї, а саме: низький батьківський потенціал матері, реєстрація старшого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за фактичним місцем проживання, влаштування малолітніх дітей, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 в дошкільний дитячий заклад і створення безпечних та комфортних умов для проживання дітей. Між тим, станом на січень 2021 року результатів щодо подолання чи мінімізації складних життєвих обставин не досягнуто. Було неодноразово встановлено, що малолітні діти гуляють самі далеко від дому без супроводу дорослих, мати залишає їх самих вдома без догляду, що потенційно несе загрозу для їх життя та здоров`я і загалом не відповідає їх інтересам.

Відтак, з боку відповідачки є систематичне неналежне виконання батьківських обов`язків, що доводить абсолютне не розуміння загальноприйнятих норм в тому числі ігнорування виконання прямого обов`язку матері. Інформація, що відповідачка працевлаштована або має інші доходи відсутня . В тому числі і щодо соціальної допомоги на дітей, інформація про інші засоби для існування відсутні. Провести роз`яснювальні бесіди, а також надати рекомендації посадових осіб уповноважених на виконання функцій та обов`язку органу опіки і піклування є не можливим через відсутність інтересу матері до змін, які б призвели до покращення стану виконання батьківських обов`язків. Для неї притягнення до відповідальності і реальна відсутність дітей очевидно має формальний характер і не несе ніякого впливу на зміну поведінки. На засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідачка не прийшла, відтак позивачем не здобуто жодних доказів, пояснень з цього приводу, які дають підстави вважати, що мати виконуватиме покладені на неї обов`язки, щодо виховання дитини.

За таких обставин, орган опіки та піклування ШРА дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , 2021 р.н., як таку, що неналежно виконує обов`язки, покладені на неї чинним законодавством України та ухиляється від їх виконання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові, просив такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечила та просила не позбавляти її батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , 2021 р.н. Пояснила, що вона усвідомила своє негативне ставлення до виховання дитини, стала на шлях виправлення та повністю пройшла курс реабілітації від наркотичної залежності, на підтвердження чого надала суду відповідні довідки медустанови. Крім того додала, що на даний час її старші діти проживають в її сестри і для них створені всі належні умови для існування. Молодший син ОСОБА_5 перебуває у дитячому будинку. Запевнила, що в майбутньому має намір забрати дітей, буде належним чином ними опікуватись і виховувати, оскільки їх дуже любить.

Судом допитано свідка ОСОБА_10 , що є сестрою відповідачки. Свідок підтвердила той факт, що ОСОБА_2 добровільно пройшла курс реабілітації від наркоманії . У період її реабілітації відповідачка мала можливість лише раз у тиждень по телефону спілкуватись з рідними, так як за умовами курсу лікування вона повністю була ізольована . У цей період старші діти ОСОБА_2 проживали у неї та вона займалась їх вихованням. До малолітнього ОСОБА_5 її не пускали , оскільки дитячою установою здійснювались карантинні заходи. Додатково вказала, що відповідачка дійсно має намір належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, тому просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки діти люблять свою маму .

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка по справі, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с. 30). Батьками дитини записані ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 .

Як встановлено, малолітній ОСОБА_5 перебуває у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування та тимчасово влаштований через неналежне виконання відповідачкою своїх обов`язків щодо його виховання та утримання.

Згідно висновку органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи таке рішення Орган опіки та піклування враховував те, що 05.08.2021 року працівником відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району спільно із фахівцями відділу соціальної роботи Шевченківського району було відвідано сім`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де в той час перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та матері дитини, ОСОБА_2 , спостерігалися візуальні ознаки сп`яніння з порушеною координацією рухів. У зв`язку із станом здоров`я, а саме можливим наркотичним сп`янінням, ОСОБА_2 було госпіталізовано, а дитину - ОСОБА_4 , влаштовано у КЗ ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки».

Згідно інформації КЗ ЛОР «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» (а.с. 54), за час перебування малолітнього ОСОБА_5 у вказаному закладі, батьки та інші родичі його не відвідували та жодним чином не цікавилися станом його здоров`я.

Також було встановлено, що у відповідачки є двоє старших дітей - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району м. Львова як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах, через неналежне виконання їх матір`ю, ОСОБА_2 , батьківських обов`язків. Батько дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (19)», згідно довідки вказаної установи (а.с. 25).

На даний час у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває, цивільна справа за позовом органу опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації до ОСОБА_2 про відібрання дітей - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та позбавлення її батьківських прав і стягнення аліментів.

17.08.2021р. працівниками відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району спільно з працівниками відділу соціальної роботи Шевченківського району м. Львова відвідано адресу: АДРЕСА_2 , де перебували двоє дітей - ОСОБА_14 , 2014 р.н., ОСОБА_13 , 2017 р.н., які залишені самі вдома без догляду батьків тривалий час. Мати, ОСОБА_2 , була повідомлена про влаштування дітей в дитячий заклад та не з`явилась за адресою проживання до приїзду патрульної поліції. Діти мали зовнішні ознаки недогляду, а саме: низький рівень гігієни, поруч з дітьми відчувався неприємний запах, діти одягнуті в брудний одяг. Умови проживання за вищевказаною адресою неналежні. Розкидані речі, неприбрані кімнати, помешкання перебуває в антисанітарному стані (брудна підлога, відчувається неприємний запах). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, малолітні діти влаштовані у «Центр підтримки дітей при закладу дошкільної освіти №5 Львівської міської ради» на державне утримання. Дані обставини відображенні копіями актів обстеження житлових умов від 05.08.2021р. та від 25.05.2021р. в матеріалах справи. Наведене, на думку позивача вказує на систематичне неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020р. (справа № 522/10703/18).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Крім того, у ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р. зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Таким чином, судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

В даному випадку, як вбачається із довідки «Міжнародної Антинаркотичної Асоціації» від 09.09.2021 р. № 09/09, ОСОБА_2 цілодобово перебувала і проходила курс соціально-психологічної реабілітації за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно наданої характеристики вказаного закладу від 02.02.2022р. вих. № 02/02, за час проходження курсу, ОСОБА_2 зарекомендувала себе як людина, що прагне докорінно змінити своє життя та позбутися проявів залежної поведінки. На протязі курсу реабілітації вона сумлінно виконує всі доручення та проявляє зацікавленість у вивченні програми одужання. За час проходження соціально-психологічної реабілітації ОСОБА_2 поводила себе належним чином та проявила себе відповідальною, наполегливою та цілеспрямованою людиною.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається не відповідачка, не свідчить безумовно про те, що мати не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. Як з пояснень самої відповідачки , так і показань допитаної в ході судового розгляду свідка ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_2 любить своїх дітей, її дії свідчать про бажання змінити своє життя та забезпечити дітям належні умови проживання в сім`ї.

Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно прийматиме рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Держава несе субсидіарний (додатковий) обов`язок щодо надання дитині матеріального забезпечення, який може виконуватися різними способами. Одним із таких способів є призначення тимчасової державної матеріальної допомоги дитині у випадках, коли місце проживання її батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину. ЇЇ випата здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Насамперед, метою призначення тимчасової державної допомоги є тимчасове утримання неповнолітньої дитини.

Оскільки суд не вбачає підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина, відсутні і підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів з підстав ст. 166 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в цілому слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 49, 76, 81,95,263,265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позову Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, в особі органу ппіки та піклування до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Позивач: Шевченківська райадміністрація Львівської міської ради, м. Львів вул. Липинського, 11.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , 1992 р.н., перебуває у ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19», м. Львів, вул. Городоцька, 20.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.04.2022 року.

Суддя І. Є. Зима