Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4486/21 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 55 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.,
суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.
з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 285/4486/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та поновлення на квартирному обліку
за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Михайловської А.В. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення житлової комісії № 2 від 01.04.2021 про виключення його з квартирного обліку та зобов`язати відповідача поновити його та членів його сім`ї у складі чотирьох осіб на квартирному обліку.
В обґрунтування позову зазначив, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 06.07.2020 № 30-РС його звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення календарна вислуга його військової служби становила 24 роки 06 місяців, пільгова 30 років. Вказав, що з 21.05.2005 він перебував у черзі на поліпшення житлових умов для отримання житла за рахунок Міністерства Оборони України зі складом сім`ї 4 (чотири) особи та з 25.02.2010 - в першочерговій черзі як учасник бойових дій. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 172 від 06.08.2020 його виключено із списків особового складу частини. В подальшому, рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 2 від 01.04.2021 його та членів його сім`ї виключено з квартирного обліку у зв`язку з із звільненням із служби з підстав закінчення строку дії контракту.
Зазначив, що такі дії не відповідають вимогам ст. 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а тому рішення про виключення з квартирного обліку є протиправним і таким, що порушує його право на забезпечення постійним житловим приміщенням. Виходячи із наведеного просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 2 від 01.04.2021 в частині виключення ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи зі списків військовослужбовців, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із закінченням строку контракту. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 від 21.01.2005 року та у першочерговій черзі від 25.02.2010. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права та просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що у разі звільнення з військової служби з підстав, не передбачених ч.9 ст.12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі й у зв`язку із закінченням строку дії контракту, законодавством не передбачено можливість залишення особи на квартирному обліку у військовій частині. Оскільки позивач був звільнений з лав Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку дії контракту, суд безпідставно задовольнив його позов.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України з 15.07.1997 та наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 06.07.2020 № 30-РС його звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі Закон).
На момент звільнення ОСОБА_1 його вислуга років у Збройних Силах України становила: календарна - 24 роки 06 місяця, пільгова 30 років 00 місяці (а.с.19, 38).
Із довідки № 185 від 23.06.2017 вбачається, що ОСОБА_1 зараховано на облік для поліпшення умов у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в Новоград-Волинському гарнізоні зі складом сім`ї 4 особи з 21.01.2005 року та включено в першочергову чергу з 25.02.2010 року (а.с.70).
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 01.04.2021, яке оформлено протоколом № 2, ОСОБА_1 разом із членами сім`ї 4 особи, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 ЖК України п. 9 Постанови КМ України від 03.08.2006 № 1081, абз. 1 п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абз. 1 п.п. 3 п. 26 розділу ІІ Правил обліку громадян, - виключено зі списків військовослужбовців, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку з закінчення строку контракту (а.с.22).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовець у разі звільнення з військової служби у запас має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років. Таким чином, ОСОБА_1 має право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку разом із членами своєї сім`ї у в/ч НОМЕР_1 за місцем проживання (реєстрації), тому зняттям його з обліку, порушено їх право на поліпшення житла, передбачене Конституцією України. З огляду на наведене, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги.
Колегія суддів погоджується із такими висновками.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтями 34, 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абз. 4 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінет Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Відповідно до п. 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом з 15.07.1997 (а.с. 38). Його зараховано на облік для поліпшення умов у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в Новоград-Волинському гарнізоні зі складом сім`ї 4 особи з 21.01.2005 та включено в першочергову чергу з 25.02.2010 (а.с.69, 70).
Матеріалами справи встановлено, що на момент звільнення у запас позивача, його вислуга років на військовій службі у Збройних Силах України становила 24 роки, тобто значно більше, ніж встановлена Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мінімальна вислуга на військовій службі, що дає право на отримання жилих приміщень для постійного проживання або за бажанням грошової компенсація за належне для отримання жиле приміщення, яка становить 20 років.
Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Зазначене узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 487/5835/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18, від 19 травня 2020 року у справі № 683/2198/18 та від 23 липня 2020 року у справі № 748/303/20, 16 червня 2021 року по справі № 636/5008/19.
При зарахуванні позивача у 2005 році на квартирну чергу діяв Наказ Міністра оборони України «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» від 03 лютого 1995 року № 20 (втратив чинність 10 листопада 2006 року), яким був встановлений порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України.
Пунктом 13 даного Положення визначено, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та наданні відомостей, які не відповідають дійсності.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року №380, яка є чинною на даний час, військовослужбовці та члени їх сімей до одержання ними жилого приміщення для постійного проживання мають право зареєструватися у військовій частині за її місцезнаходженням.
Окрім того, відповідно до п.4 даної Інструкції передбачено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Частиною 9 статті 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах, квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі більше 20 років (календарних 24 роки 06 місяці, пільгових 30 років 00 місяці), перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині з 21.01.2005 та у першочерговій черзі з 25.02.2010 зі складом сім`ї 4 особи, звільнення позивача з військової служби відбулося у зв`язку із закінченням строку дії контракту, тому відсутні правові підстави для зняття позивача з квартирного обліку у Військовій частині НОМЕР_1 .
Врахування та спростування доводів апеляційної скарги знайшло відображення в мотивувальній частині судового рішення, а тому додаткового правового обґрунтування не потребує.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонами надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Зважаючи на те, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367-369, 374, 375, 381- 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді