П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 563/66/22

Провадження № 22-ц/4815/719/22

Головуючий у Корецькому районному суді

Рівненської області: суддя Кулик Є.В.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини):

об 11 год. 38 хв. 14.02.2022 у м. Корець

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 17.02.2022

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

заінтересованої особи адвокат Ткачук Віталій Миколайович;

за участі: учасників справи та представника ОСОБА_3 адвоката Ткачука Віталія Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2022 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ; про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року в суд звернувся ОСОБА_1 з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 строком на два місяці з визначенням заходів тимчасового обмеження її прав у виді обмеження спілкування та забороною контактувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будь-який спосіб; забороною їй перебувати за місцем проживання (перебування) ОСОБА_4 , а саме в Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 ; забороною ведення листування, телефонних переговорів (в т.ч. надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Мотивуючи свої вимоги, вказував про те, що від шлюбних відносин між ним та ОСОБА_3 народилося троє дітей: дочки ОСОБА_5 (повнолітня), ОСОБА_6 (малолітня) та син ОСОБА_7 (повнолітній). Після розірвання шлюбу 03 жовтня 2018 року ухвалою Корецького районного суду від 05 травня 2021 року затверджено мирову угоду, якою визначено місце проживання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявником. Заінтересована особа мешкає в Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 , який є спільною частковою власністю обох. В іншій Ѕ частині будинку проживає заявник разом з дочкою ОСОБА_6 . Вважає, що тривалий час ОСОБА_3 вчиняє психологічне насильство щодо малолітньої дочки, адже має підвищений рівень нервово-психічної напруги, неконтрольовану поведінку, схильна до агресії і підлягає консультації у лікаря-психіатра. Вона негативно впливає на дочку, ображає її, поводить себе неадекватно, може застосовувати фізичну силу. Протягом 2019-2021 років мали місце численні звернення до Служби у справах дітей, за результатами розгляду яких ОСОБА_4 було обліковано як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку зі скоєнням щодо неї психологічного насильства, а також зроблено висновок про психологічне насильство над дитиною її матір`ю, яка потребує соціального супроводу.

Тому такі дії ОСОБА_3 заявник кваліфікував як домашнє насильство і з посиланням на норми ст.ст. 1, 3, 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" просив застосувати обмежувальний припис стосовно заінтересованої особи строком на два місяці.

Рішенням Корецького районного Рівненської області від 14 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкає по АДРЕСА_1 , на строк два місяці з визначенням заходів тимчасового обмеження її прав у виді:

- обмеження в спілкуванні та заборони ОСОБА_2 контактувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будь-який спосіб;

- заборони ОСОБА_2 перебувати у місці проживання і перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 ;

- заборони ведення листування, телефонних переговорів (в т.ч. надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку та через третіх осіб.

Рішення суду допущено до негайного виконання, а його оскарження не зупиняє виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви..

На її обґрунтування вказувалося про те, що під час розгляду справи 14 лютого 2022 року вона захворіла на КOVID-19, що позбавило її подати докази щодо вчинення над нею домашнього насильства заявником, а саме постанов Корецького районного суду від 26 липня 2018 року та від 18 листопада 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП. В зв`язку з цими обставинами клопотала разом з представником про відкладення розгляду справи, однак у цьому їм було відмовлено. Автор скарги звертала увагу на те, що наказом №129-О від 16 квітня 2021 року ОСОБА_4 знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах через зникнення умов і обставин, які стали підставою для взяття на облік.

Не погоджувалася і з покликаннями суду, як на доказ вчинення насильства в сім`ї, на інформацію громадської організації "Центр психологічного розвитку Аніма", оскільки не носить жодного доказового значення.

При задоволенні заяви суд не вмотивував джерел свого висновку про те, що саме заінтересована особа є кривдником. При цьому відсутні докази про те, що ОСОБА_3 притягувалася до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, а показання свідків зводяться до того, що саме ОСОБА_3 постійно потерпає від насильства заявника. Щодо свідчень ОСОБА_8 , то вважала їх упередженими через те, що малолітня дочка ОСОБА_6 надавала пояснення працівникам поліції про погані відносини з матір`ю. Натомість дитина перебуває під постійним впливом батька, який дозволяє її допитувати, примушує особисто давати пояснення. На її думку, висновки Служби у справах дітей Корецької міської ради є упередженими, адже ОСОБА_3 неодноразово зверталася до ОСОБА_8 з проханням приділити дочці ОСОБА_6 більше уваги, тоді як ОСОБА_1 не дозволяв надавати індивідуальну психологічну підтримку.

Судом залишено без уваги, що 02 лютого 2021 року щодо заявника вчинено терміновий заборонний припис як до кривдника. Більше того, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_3 , проте провадження у справі закрито в зв`язку зі спливом строків давності.

Крім іншого, у відділенні поліції №7 Рівненського району Рівненської області перебуває кримінальне провадження за вчинення ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України. Тому вважає, що спроба уникнути ним відповідальності та якимось чином вплинути на ОСОБА_3 є приводом для звернення до суду з відповідною заявою про видачу обмежувального припису.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заінтересованої особи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2018 року, що набрало законної сили 09 листопада 2018 року.

Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 05 травня 2021 року затверджено мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Орган опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації Рівненської області; про визначення місця проживання дитини. За умовами мирової угоди визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зобов`язався не чинити перешкоди у спілкування з дочкою ОСОБА_6 її матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З протоколу №3 від 05 січня 2022 року засідання Корецької міської координаційної ради з питань забезпечення рівних прав жінок і чоловіків, запобігання та протидії домашньому насильству і насильству за ознакою статі вбачається доцільність рекомендувати Службі у справах дітей Корецької міської ради поставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік Служби у справах дітей як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах через встановлені факти вчинення психологічного насильства над нею її матір`ю - ОСОБА_3 ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рекомендовано звернутися до Корецького районного суду щодо застосування обмежувального припису для ОСОБА_3 до ОСОБА_4 .

Наказом Служби у справах дітей Корецької міської ради від 06 січня 2022 року № 13-о ОСОБА_4 взято на облік як таку, яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з скоєнням психологічного насильства над дитиною.

За відомостями громадської організації «Центр психологічного розвитку Аніма» від 20 листопада 2019 року у дітей наявні ознаки психологічного насильства з боку матері ОСОБА_9 (порушення сну, гіперзбудливість, невротичні реакції маніпулювання одягом та крутіння пальців рук та ін.), підвищене серцебиття та тонус м`язів верхніх і нижніх кінцівок, почервоніння шкіри, високий рівень нервово-психічної напруги, емоційна лабільність, наявність захисних механізмів характерних для осіб, які пережили насилля та небажання контактувати з матір`ю. При цьому встановлено, що її поведінка, образи та ігнорування потреб інтересів дітей є психотравмуючими для дівчаток.

З інформації Корецького районного центру соціальних служб від 01.02.2021 №28 01 листопада 2019 року видно, що сім`ю Гомоновичів постановлено на облік сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, Корецького районного центру соціальних служб по причині домашнього насильства. Для деталізованого обстеження та дослідження ситуації, що склалася в даній сім`ї, було запрошено психолога-експерта, керівника громадської організації «Центр психологічного розвитку «Аніма» ОСОБА_10 . За результатами посткризової діагностики встановлено, що у дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні ознаки психологічного насильства з боку матері - ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у судовому засіданні показали, що з 01 листопада 2019 року сім`ю, де проживає дитина, постановлено на облік як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. За результатами діагностики встановлено наявність ознак психологічного насильства щодо малолітньої ОСОБА_6 з боку матері. Дитина пояснювала, що боїться перебувати наодинці з ОСОБА_3 , яка може бути агресивною, застосовує психологічне і фізичне насильство, а також провокує скандали із ОСОБА_1 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог заявника, адже наданими ОСОБА_1 доказами, які перевірені в судовому засіданні, в т.ч. письмовими засобами доказування і показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , підтверджено факти психологічного та фізичного насильства ОСОБА_3 щодо малолітньої дочки ОСОБА_6 .

Оскільки встановлено ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо дитини, тому з урахуванням пропорційності втручання у права і свободи особи суд дійшов переконання про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитися.

Відповідно до ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно із пунктами 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Тобто обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Згідно із частинами 2-4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги наявні обставини справи та вимоги закону, а тому не погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність психологічного та фізичного насильства, яке чинить ОСОБА_3 щодо дочки ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і малолітня дочка ОСОБА_6 проживають в одному житловому будинку, який є об`єктом їхнього права спільної часткової власності без виділення часток у натурі. В засіданні апеляційного суду з пояснень учасників справи встановлено, що після розірвання шлюбу між ними склалися та існують на постійній основі суперечливі, психологічно важкі, виключні для взаєморозуміння і взаємоповаги відносини, що полягають у безпричинних сварках та конфліктах, обопільних образах, звинуваченнях одне одного у діяльності на шкоду протилежній особі, зловживаннях своїми правами і обов`язками як співвласників та як батьків, очевидно використовуючи з цією метою інтереси дитини.

При цьому враховується, що ОСОБА_3 з поважних причин не могла подати у суді першої інстанції докази на захист своїх прав та інтересів, оскільки хворіла на СОVID-19. Тому додані нею до апеляційної скарги фактичні дані беруться до уваги колегією суддів.

Згідно із ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 03 березня 2021 року №ІРЦ-85389/2021/198870 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Корецькому НВК "Школа І-ІІ ступенів Ліцей"; дитина хворіє (медичний діагноз знаходиться в медичних документах), розвивається відповідно до віку; батьки розлучені; конфліктна ситуація в сім`ї; батьки приділяють багато уваги її лікуванню та навчанню. Рекомендовано батькам: достатність спілкування з дитиною.

Наказом начальника Служби у справах дітей Корецької міської ради від 16 квітня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку зі зникненням умов і обставин, що стали підставою для взяття на облік.

З акту оцінки потреб сім`ї від 02 квітня 2021 року, складеного Службою у справах дітей Корецької міської ради, встановлено покращення стосунків з матір`ю, що з`ясовано під час розмови з дитиною та батьком.

Щодо ОСОБА_1 , то органом Національної поліції України 02 лютого 2021 року виносився терміновий заборонний припис як стосовно кривдника, про що надано відповідний письмовий доказ.

Крім іншого, 26 липня 2018 року і 18 листопада 2019 року Корецьким районним судом Рівненської області ухвалювалися постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства, і на нього накладено штраф у розмірі 170 гривень.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 22 грудня 2021 року Відділенням поліції №7 (м. Корець) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області відкрито кримінальне провадження №0000263 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 186 КК України з огляду на те, що заявник наніс ОСОБА_3 21 грудня 2021 року о 20 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , тілесні ушкодження.

Також в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не зміг чітко і послідовно навести приклади обставин насильства, вчинених ОСОБА_3 стосовно дочки ОСОБА_6 .

Більше того, оскільки частка кожного із співвласників не визначена у натурі, тому необґрунтованою є заборона ОСОБА_3 перебувати у місці проживання малолітньої дочки, а саме в Ѕ частині житлового будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 .

За правилами ст.ст. 12, 81, 76 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1.) письмовими, речовими і електронними засобами;

2.) висновками експертів;

3.) показаннями свідків.

Тому апеляційний суд вважає, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у правовідносинах, які склалися між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , як засіб для з`ясування особистісних обставин, що виникли та тривають між заявником і заінтересованою особою.

Отже, законних підстав для видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 з метою обмеження в спілкуванні, заборони контактувати з дочкою ОСОБА_6 , заборони перебувати у місці проживання (перебування) дитини та заборони ведення листування, телефонних переговорів у суду попередньої інстанції не було.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Спонуканнями для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2022 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 20.04.2022

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків