Номер провадження 2/754/197/22
Справа №754/249/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1 Хитрової Л.В.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про припинення договору іпотеки, договору поруки, про внесення відомостей про припинення обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження, про внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру іпотек запису про іпотеку, внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2020 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідачів - Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни, в якому просить:

-визнати Договір поруки від 22.02.2007, що укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за яким ОСОБА_1 зобов`язалася відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_5 за кредитним договором №К2ХVGА00000086 від 22.02.2007, припиненим;

-визнати Договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , від 22 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 і Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною 22 лютого 2007 року, зареєстрований в державному реєстрі заборон на відчуження майна за номером № 4535423 та Державному реєстрі іпотек за номером № 4535489, припиненим;

-припинити обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,55 кв.м., шляхом внесення відомостей про припинення з Державного реєстру іпотек обтяження - реєстраційний номер 4535489; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 22.02.2007 реєстратором: приватний нотаріус Журавльова Л.М.; підстава обтяження: договір іпотеки, 125, 22.02.2007, Журавльова Л.М. , об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель: ЗАТ КБ «Приватбанк», код: 14360570, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 та шляхом внесення відомостей про припинення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4535423, зареєстровано: 22.02.2007 реєстратором: приватний нотаріус Журавльова Л.М., підстава обтяження: договір іпотеки, 125, 22.02.2007, Журавльова Л.М. , об`єкт обтяження: квартира, складається з однієї кімнати, загальна площа 42,55 кв.м., жила площа 18,00 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повідомити приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Журавльову Ларису Михайлівну про внесення відомостей про припинення обтяження з Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер №4535423 від 22.02.2007 та Державного реєстру іпотек реєстраційний номер № 4535489 від 22.02.2007 про реєстрацію договору іпотеки від 22.02.2007, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Журавльову Ларису Михайлівну провести державну реєстрацію припинення іпотеки шляхом внесення відомостей про припинення обтяження нерухомого майна - з Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна запис - реєстраційний номер № 4535423 від 22.02.2007 та Державного реєстру іпотек запис - реєстраційний номер № 4535489 від 22.02.2007 - квартири АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Журавльову Ларису Михайлівну внести відомості в Державний реєстр прав на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 2003 року. Позивач є матір`ю ОСОБА_5 , який 22 лютого 2007 року уклав із Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» кредитний договір № К2ХVGА00000086. Строк погашення боргу згідно з п. 7.1 Кредитного договору - з «22» лютого 2007 р. по «22» лютого 2011р. включно. 22 лютого 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_1 був укладений Договір поруки та Договір іпотеки квартири. Відповідно до п. 12 Договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 календарних днів з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. У зв`язку з укладеними Договорами щодо майна Позивача - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , було вжито обтяження, зокрема згідно з Єдиним реєстром заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 22.02.2007 приватний нотаріус Журавльова Л.М. зареєструвала заборону на нерухоме майно за № 4535423 та згідно з Єдиним реєстром іпотек, 22.02.2007 приватний нотаріус Журавльова Л.М. зареєструвала іпотеку за № 4535489, строк виконання: 22.02.2011. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після чого Банк започаткував процедуру стягнення боргу, у тому числі і звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за укладеним Кредитним договором з ОСОБА_1 як із поручителя та іпотекодавця. 10 вересня 2014 року Деснянський районний суд міста Києва ухвалив рішення у справі № 754/19974/13-ц, яким відмовив у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 20 листопада 2014 року Київський апеляційний суд за результатами перегляду рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2014 року ухвалив рішення у справі № 754/19974/13-ц, яким скасував рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року та ухвалив нове, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовив.

При цьому, позивач вказує, що Київський апеляційний суд у рішенні від 20.11.2014 у справі № 754/19974/13-ц встановив, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа на підставі заяв про прийняття спадщини дітей померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружини померлого ОСОБА_3 . Відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 в матеріалах справи немає. Відтак, позовні вимоги до ОСОБА_1 із заявлених позивачем підстав не можуть бути задоволені, оскільки у цієї особи не виник обов`язок задовольнити вимоги кредитори за фактом прийняття спадщини і ця особа не є суб`єктом спірного матеріального правовідношення. Окрім того, апеляційний суд зазначив, що сам по собі той факт, що у зв`язку зі смертю боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, які несуть відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, не є підставою для застосування вимог Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки від 22 лютого 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки іпотекодавець ОСОБА_1 не надала згоду (в договорі іпотеки чи підписанням певного документу після смерті позичальника) на забезпечення кредитного зобов`язання нового боржника (спадкоємців). ОСОБА_1 не є спадкоємцем свого померлого сина - ОСОБА_5 , що підтверджується листом дванадцятої Київської нотаріальної контори від 16.09.2020.

Також позивач вказує, що 10 грудня 2013 року Святошинським районним судом міста Києва у справі № 2-431/11 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованостей за кредитним договором №К2ХVGА00000086 від 22.02.2007 та кредитним договором від 27.07.2007 було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитними договорами № К2ХVGА00000086 від 22.02.2007 та від 27.07.2007 у розмірі 3 745 535,41 грн. та 1820 грн. судових витрат, а всього стягнуто 3 747 355,41 грн., але в межах вартості майна, одержаного спадщину. Таким чином, на думку позивача, Договір поруки та Догорів іпотеки між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 є припиненими, а стягнення за укладеними Договорами - неможливо з огляду на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2014 р., Київського апеляційного суду від 20 листопада 2014 р. у справі № 754/19974/13-11 та Святошинського районного суду міста Києва у справі № 2-431/11 від 10.12.2013, а тому підстав для існування заборон та обтяжень щодо майна Позивача, на підставі припинених зобов`язань - не існує. Виходячи з висновків Київського апеляційного суду від 20 листопада 2014 року у справі № 754/19974/13-11 та з того, що ОСОБА_1 ні в якому документі не надала згоду на забезпечення кредитного зобов`язання нового боржника (спадкоємців), на думку позивача, наявні всі підстави вважати Договір іпотеки та Договір поруки припиненими.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Позивачем подано заяву про усунення недоліків та нову редакцію позовної заяви, в якій позивач просив звільнити від сплати повної суми судового збору, а саме 5042,40 грн., при цьому позовні вимоги залишилися без змін.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

11.05.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач просить визнати договір іпотеки припиненим, оскільки строк його дії сплинув з урахуванням п. 7.1 кредитного договору, у якому зазначено порядок погашення з 22 лютого 2007 року по 22 лютого 2011 року включно. Але це твердження, на думку відповідача, не може братися до уваги, оскільки у п. 28 Іпотечного договору зазначено, що термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами. Жодного доказу, який би підтверджував настання підстав, визначених у ст. 17 Закону України «Про іпотеку» позивачем не надано до позовної заяви. Також представник відповідача вказує, що посилання позивача на ч. 3 ст. 559 ЦК України не підтверджується жодним доказом до позовної заяви. Позивач не наводить коли і як було здійснено переведення боргу на іншу особу та на яку саме особу.

17.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечила щодо доводів відповідача та просила задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 липня 2021 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

13.07.2021 від третіх осіб у справі надійшли письмові пояснення, згідно з якими треті особи у справи підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

У судове засідання 18.02.2022 з`явилися позивач, представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 ; інші учасники до суду не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Позивач та третя особа підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, представник відповідача заперечив щодо позовних вимог та просив відмовити у задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 2003 року, виданим згідно з розпорядженням № 1444-31-Д від 16.09.2020 відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вона є матір`ю ОСОБА_5 .

22 лютого 2007 року між Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № К2ХVGА00000086, згідно з п. 7.1 якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 22 лютого 2007 р. по 22 лютого 2011 р. включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 70 000,00 доларів США на споживчі цілі, а також 3032,00 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно з п. 7.1. набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, а в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

22 лютого 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_1 був укладений Договір поруки та Договір іпотеки квартири.

Так, відповідно до п. 16 Договір поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_5 (далі - боржник) зобов`язань за кредитним договором від 22.02.2007 № К2ХVGА00000086, згідно з яким кредитор надав боржнику кредит в сумі 70 000 доларів США, а боржник повинен виконати зобов`язання з:

- повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії в сумі 70 000 доларів США у строк з «22» лютого 2007 р. по «22» лютого 2011 року включно;

- сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% відсотків за місяць у період оплати з «25» по «30» число кожного місяця;

- щомісячного у період сплати надавати банку грошові кошти у сумі 2032,77 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією;

- сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобов`язань з погашення кредиту у розмірі 2,85 % відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом;

- сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,5% від суми виданого кредиту на момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,31% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагород за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним договором. Погашення за Кредитним договором здійснюється в строк з «22» лютого 2007 р. по «22» лютого 2011 р. або у строки згідно з Графіком погашення кредиту;

- оплати пені в розмірі 3 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідному порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі.

Згідно з п. 11 Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 12 Договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

Як вже зазначалося, 22 лютого 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_1 також був укладений Договір іпотеки квартири, відповідно до п. 1 якого предметом договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 33.3 договору в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Пунктом 33.1 договору іпотеки встановлено, що предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 33.3 договору в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 перед іпотекодержателем.

Згідно з п. 33.2 договору іпотеки за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № К2ХVGА00000086, укладеного між банком та позичальником.

Відповідно до п. 33.3 договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,60 кв.м., житловою площею - 18,00 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 2003 року.

На підставі договору іпотеки щодо майна позивача - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , було вжито два обтяження, а саме: згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 22.02.2007 приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. зареєстровано обтяження - заборону на нерухоме майно за № 4535423 та згідно з відомостями з Державного реєстру іпотек, 22.02.2007 приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. зареєстровано обтяження - іпотека за № 4535489, строк виконання: 22.02.2011.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.10.2011 серії НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач, після смерті ОСОБА_5 банк започаткував процедуру стягнення боргу, у тому числі і звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за укладеним Кредитним договором з ОСОБА_1 як із поручителя та іпотекодавця.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2014 року у справі № 754/19974/13-ц у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, зокрема з тих підстав, що суду не надано доказів того, що відповідачу ОСОБА_1 направлялися письмові вимоги щодо повернення суми боргу за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на квартиру. Окрім того, суд дійшов висновку, що звернення стягнення на квартиру є неможливим, оскільки встановлено мораторій згідно із Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Київського апеляційного суду від 20 листопада 2014 року у справі № 754/19974/13-ц скасовано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2014 року та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено з інших підстав. У вказаному рішенні Київський апеляційний суд встановив, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа на підставі заяв про прийняття спадщини дітей померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружини померлого ОСОБА_3 . Відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 в матеріалах справи немає. Відтак, позовні вимоги до ОСОБА_1 із заявлених позивачем підстав не можуть бути задоволені, оскільки у цієї особи не виник обов`язок задовольнити вимоги кредитори за фактом прийняття спадщини і ця особа не є суб`єктом спірного матеріального правовідношення. Окрім того, апеляційний суд зазначив, що сам по собі той факт, що у зв`язку зі смертю боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, які несуть відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, не є підставою для застосування вимог Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки від 22 лютого 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки іпотекодавець ОСОБА_1 не надала згоду (в договорі іпотеки чи підписанням певного документу після смерті позичальника) на забезпечення кредитного зобов`язання нового боржника (спадкоємців).

Крім того, позивачем додано до позовної заяви копію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 грудня 2013 року у справі № 2-431/11, яким стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитними договорами № К2ХVGА00000086 від 22.02.2007 та від 27.07.2007 у розмірі 3 745 535,41 грн. та 1820 грн. судових витрат, а всього стягнуто 3 747 355,41 грн., але в межах вартості майна, одержаного спадщину.

Також постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у справі № 759/12367/16-ц рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року змінено в частині суми заборгованості за кредитними договорами та резолютивну частину викладено в наступній редакції: "В рахунок погашення боргу ОСОБА_5 у сумі 3 745 535 (три мільйони сімсот сорок п"ять тисяч п"ятсот тридцять п"ять) гривень 41 копійка за кредитними договорами № К2ХVGК00000086 від 22.02.2007 та № К2ХVGК00260098 від 27.07.2007, укладеними між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" і ОСОБА_5 , звернуто стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцями - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98.4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ; земельну ділянку, об`єкт незавершеного будівництва розташований за адресою: АДРЕСА_6 ; 1/4 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 .

Оскільки позивач у даній справі ОСОБА_1 не надала згоду на забезпечення кредитного зобов`язання нового боржника (спадкоємців), вона просить суд визнати Договір поруки та Договір іпотеки припиненими.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до положень ч. 1 - 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання (ч. 1). Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем (ч. 2). Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу (ч. 3). Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання (ч. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частина перша статті 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Водночас слід зауважити, що вищенаведені приписи чинного законодавства, на які також посилається позивач у позовній заяві регулюють правовідносини, зокрема, що припинення поруки та іпотеки, а не визнання договорів поруки та іпотеки припиненими.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору).

Відповідно до частини четвертої статті 31-2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Також у вказаній постанові йдеться про те, що оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц також вказано, що право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки; звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотекодержателя та нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неправильним способом захисту порушених прав власника майна.

Отже, виходячи з практики Верховного Суду, ефективним способом захисту порушених прав позивача є пред`явлення позову про визнання іпотеки та поруки такими, що припинені, а не визнання договорів іпотеки та поруки припиненими, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також - припинити інше речове право (іпотеку).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 лютого 2021 року № 925/642/19, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо позовних вимог до приватного нотаріуса як співвідповідача у справі слід зазначити таке.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)).

Зміст і характер відносин між учасниками справи у даній справі підтверджують, що спір у позивачки є саме з АТ КБ «ПриватБанк» з приводу обтяження майна позивачки.

Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна у даній справі є неналежним відповідачем.

З огляду на зазначене, оскільки позивач обрала неналежний спосіб захисту своїх прав, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про припинення договору іпотеки, договору поруки, про внесення відомостей про припинення обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження, про внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру іпотек запису про іпотеку, внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про припинення договору іпотеки, договору поруки, про внесення відомостей про припинення обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження, про внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру іпотек запису про іпотеку, внесення відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 12.04.2022.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК