ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1385/21 Номер провадження 22-ц/814/306/22Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Ряднини І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2021 року, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій спадкового майна після померлого ОСОБА_3 , яке боржник ОСОБА_2 своєю заявою від 14 квітня 2011 року прийняв. Майно належить боржнику ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини незалежно від отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення реєстрації права власності ОСОБА_2 на це майно.

Заява мотивована, тим що заявниця має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області 9 грудня 2013 р., з 31 січня 2015 р. по 18 лютого 2021 р., включно.

Вказує, що на час подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 тривалий час не виконував грошове зобов`язання, яке виникло на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2013 року, яким з останнього на її користь стягнуто 625 808, 38 грн., в рахунок компенсації вартості частки виділеного майна. Зазначила, що залишається невиконаним рішення Енергодарського міського суду від 19 травня 2016 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 26026,77 грн. та інфляційні втрати у сумі 451142,05 грн., нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаним рішенням апеляційного суду від 09 грудня 2013 року.

Ціна позову, який пред`являтиметься складає: 793 658,27 грн.

Зазначає, що у Державній нотаріальній конторі м. Кременчука Полтавської області перебуває спадкова справа на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 своєю заявою від 14 квітня 2011 року прийняв спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , приміщення 3 в будинку АДРЕСА_4 , квартира АДРЕСА_5 .

З часу прийняття спадщини ОСОБА_2 належать спадкові права на вказане майно. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права. Право на розпорядження майном виникає після оформлення успадкованого права.

Заявниця вважає, що оформивши у встановленому законом порядку право на успадковане майно, ОСОБА_2 матиме можливість його відчужити, тим самим уникнути виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невиконане грошове зобов`язання.

Вказує, що ефективним та співмірним засобом забезпечення позову, який пред`являтиметься, є заборона вчинення реєстраційних дій, щодо спадкового майна після померлого ОСОБА_3 , яке 14 квітня 2011 року прийняв ОСОБА_2 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову накладено заборону вчинення реєстраційних дій, щодо наступних об`єктів:

- житловий будинок АДРЕСА_1 ;

- квартира АДРЕСА_2 ;

- квартиру АДРЕСА_3 ;

- приміщення 3 в будинку АДРЕСА_4 ;

- квартира АДРЕСА_5 .

Заборонено державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру права власності речових прав на нерухоме майно, а також заборонено проведення будь-яких реєстраційних дій, реєстрацію, зняття з реєстрації, щодо фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_6 .

Ухвалу допущено до негайного виконання незалежно від її оскарження.

З вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_2 , та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував захід забезпечення позову, який не передбачено ст. 150 ЦПК України та жодним іншим законом України, а саме: заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим реєстраторам проводити будь-які реєстраційні дії, реєстрацію, зняття з реєстрації, щодо фізичної особи ОСОБА_2 .

Вжиті судом заходи забезпечення позову, вважає неспіввісними з заявленими позовними вимогами. Такими, що позбавляють ОСОБА_2 права змінити місце проживання та можливість оформити свої спадкові права на нерухоме майно.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду..

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен перевірити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема: чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_4 вказала, що має на меті звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього коштів у розмірі 793 658,27 грн. на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 тривалий час не виконував рішення апеляційного суду Полтавської області від 09 грудня 2013 року та рішення Енергодарського міського суду від 19 травня 2016 року.

В заяві про забезпечення позову, заявник вказує на те, що недобросовісність поведінки відповідачів свідчить про те, що існує достатньо обґрунтована загроза порушення її прав, оскільки відповідач зареєструвавши у встановленому законом порядку права на успадковане майно, матиме можливість його відчужити, тим самим уникнути виконання можливого рішення суду про стягнення з нього грошової компенсації за невиконання грошового зобов`язання.

Однак, зміст можливого позову не стосується спадкових прав та спадкового майна, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_2 . Спадкове майно, щодо якого заявник просить накласти заборону вчинення реєстраційних дій, не є предметом спору.

Враховуючи безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову, зазначені у ній заходи забезпечення позову, з предметом позову, їх співвідношення заявленій вимозі, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення ОСОБА_2 дій щодо державної реєстрації речових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , не впливатиме на виконання можливого рішення суду у справі про стягнення з нього грошових коштів.

З огляду на зміст позовних вимог та запропоновані заявником заходи забезпечення позову, на необхідність дотримання балансу інтересів між сторонами, колегія суддів вважає, що запропоновані ОСОБА_1 заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами та в значній мірі необґрунтовано обмежують спадкові права ОСОБА_2 , як спадкоємця майна після смерті батька.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, в частині заборони державним реєстраторам та будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії, що реєстрації, зняття з реєстрації, щодо фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції вийшов за межі вимог заявника.

Окрім того, вказаний вид забезпечення позову не передбачений нормами ст. 150 ЦПК України та обмежує конституційні права ОСОБА_2 у праві вільного вибору місця проживання.

Перелік випадків обмеження права особи на вільний вибір місця проживання визначено в ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та є вичерпним, який не передбачає право суду забезпечити позов, шляхом заборони реєстрації чи зняття з реєстрації особи.

Таким чином, заходи забезпечення позову заявлені ОСОБА_1 та задоволені судом, не є співмірними заявленим вимогам, не перебувають у зв`язку з предметом позовних вимог, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у заявлений нею спосіб.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви з наведених вище підстав слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 20 квітня 2021 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.04.2022.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль