Справа № 161/2099/22
Провадження № 2/161/1840/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Гриня О. М,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Торчинської селищної ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

08 лютого 2022 року позивач орган опіки та піклування Торчинської селищної ради звернувся в суд в інтересах малолітньої ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина залишилась проживати разом бабусею ОСОБА_5 та рідною повнолітньою сестрою ОСОБА_3 в селі Шепель Луцького району Волинської області. Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 25 січня 2022 року, наданого службою у справах дітей Луцької міської ради, баба та сестра створили належні умови проживання та виховання ОСОБА_1 , батько дитини проживає окремо, участі у навчально-виховному процесі дитини не бере. Під час бесіди з відповідачем встановлено, що він безробітний, не має постійного доходу, матеріально утримувати та виховувати дочку ОСОБА_1 він не має можливості. Пояснення сусідів відповідача свідчать, що ОСОБА_2 ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не дбає про власний добробут, участі у вихованні дочки не приймає. При цьому, поясненнями сусідів за місцем проживання дитини підтверджується, що ОСОБА_2 дочку не відвідує, не цікавиться її життям, не бере участі в її вихованні, навчанні та матеріальному утриманні. Крім того, відповідач написав заяву про позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене та з посиланням на норми ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, позивач просить: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 21 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Представник позивача органу опіки та піклування Торчинської селищної ради Христін Р. В. в підготовче засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, заявою від 05 квітня 2022 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, щодо позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 не заперечує та просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 заявою від 23 березня 2022 року також просить розглядати справу без її участі та задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд установив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд установив, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області 14 серпня 2015 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 матір дитини ОСОБА_4 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 17).

Рішенням Виконавчого комітету Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області №2 від 27 січня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Зі змісту вищевказаного висновку органу опіки та піклування встановлено, що після смерті матері дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати з бабусею та старшою повнолітньою сестрою за адресою: АДРЕСА_1 та сестра створила належні умови для проживання та виховання дитини, батько дитини проживає окремо, участі у житті та навчально-виховному процесі дитини не бере. Акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 свідчить, що в будинку відповідача не створені умови для виховання, утримання та розвитку дитини. ОСОБА_2 безробітний, не має постійного доходу. З пояснень сусідів відповідача вбачається, що ОСОБА_2 ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не дбає про власний добробут, участі у вихованні дочки не приймає (а. с. 7-9).

З характеристики учениці 1 класу ЗСО №39 ОСОБА_1 , 2015 року народження, вбачається, що остання має хороший фізичний та розумовий розвиток, надає перевагу предметам гуманітарного циклу, вміє висловлювати власну думку з допомогою дорослого, безконфліктно працює в колективі, спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, добра, працелюбна, скромна. На час надання характеристики батько дитини не встановив зв`язок із закладом освіти (а. с. 21).

З метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини орган опіки та піклування Торчинської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7-9).

Заява відповідача про визнання позову, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_2 свідомо самоусунувся від виховання дочки та не бажає виконувати свої батьківські обов`язки без поважних причин.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні дочки ОСОБА_1 , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з нею, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками без поважних причин.

З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: орган опіки та піклування Торчинської селищної ради (місцезнаходження: 45612, смт. Торчин, вул. Незалежності, 103 Луцького району Волинської області; );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 );

Третя особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - невідомо);

Дата складання повного тексту рішення 12 квітня 2022 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь