Номер провадження: 22-ц/813/3710/22
Номер справи місцевого суду: 521/6879/20
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Рикіної Ю.І. на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2021 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 , третя особа на боці позивача яка не заявляє самостійних вимог Комунальний некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, про стягнення сум незаконно отриманих пенсійних виплат,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, звернулося до відповідача ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення сум незаконно отриманих пенсійних виплат посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України та отримувала пенсію за віком з 14.04.2019 р. ОСОБА_1 12.04.2019 звернулась до Малиновського об`єднаного управління пенсійного фонду України м Одеса, та надала заяву для призначення пенсії за віком на пільгових умовах «список №2» за посадою медичної сестри жіночого відділення Одеського обласного психоневрологічного диспансеру. Починаючи з серпня 2019 по жовтень 2019 виплата пенсій проводилась у розмірі 2000 тис гривень за кожний місяць. 14.11.2019 після перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 позивачем було надано листа про безпідставне призначення пенсії у зв`язку з тим, що в період роботи відповідача було чинними Списки №2, та позивач вважає , що середній медичний персонал не був передбачений в редакції чинні на період праці відповідача посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача суму незаконно отриманих пенсійних витрат (а.с.1-2).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2021 року в задоволені позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення сум незаконно отриманих пенсійних виплат вирішено відмовити (а.с.165-170).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Рикіною Ю.І. було направлено засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи. Апелянт стверджує, що так як в період з 01.08.1981 року по 17.08.1988 року ОСОБА_1 працювала то її пенсія обчислюється за списками № 1, 2, за якими посада, на якій працювала ОСОБА_1 не передбачена, тому станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не мала достатньої підстави для призначення пільгового стажу за Списком №2, а відтак не мала і права на призначення пенсії. Також, апелянт не погоджується з висновком стосовно того, що ОСОБА_1 не було навмисно подано такі відомості, а тому відсутні підстави для стягнення нарахованої суми. Стосовно цього апелянт наголошує, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок подання недостовірних відомостей, можуть бути повернуті добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Апелянт вважає, що законодавством прирівнюється подання страхувальником недостовірних відомостей до зловживання з боку пенсіонера, а тому, на думку апелянта, суд помилково дійшов до висновку про відсутність недобросовісності з боку ОСОБА_1 , таким чином положення ст.1215 ЦК України не підлягає застосуванню в даному випадку (а.с.173-176).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 січня 2022 року було відкрито апеляційне провадження та справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони свої правом закріпленим статтею 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що неправильне застосування позивачем норма матеріального права при призначенні та нарахуванні ОСОБА_1 пенсії не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останньої переплати пенсійних виплат. Позивачем не доведено, що нарахування пенсійних виплат відбулося з вини пенсіонера чи рахункової помилки збоку позивача, які б стали причинною для визначення розміру пенсії, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача оплачених котів, оскільки відповідно до ст. 1215 ЦК України такі кошти поверненню не підлягають.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 12.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Одеса із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши відповідно необхідний пакет документів, а саме: копії паспорту, ідентифікаційного коду, трудової книжки, довідок від 10.04.2019 року № 977 згідно додатку № 5 про підтвердження пільгового стану в період роботи з 01.08.2019 року по 17.08.1988 року, та від 10.04.2019 року № 976 про зарахування у подвійному розмірі періоду роботи з 01.08.1981 року по 17.08.1988 року, виданих КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я», диплом про навчання, свідоцтво про народження дитини, довідку про заробітну плату від 10.04.2019 року № 111 за період роботи з 01.01.1982 року по 31.12.1987 року. За результатами зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених в наданих довідках, були складенні акти № 6165 від 04.06.2019 року та № 6166 від 10.04.2019 року, та відповідно ОСОБА_1 було надано нову довідку про заробітну плату від 10.06.2019 року № 115. На підставі вищезазначених документів відповідачу було призначено пенсію з 14.04.2019 року та відповідно здійснювалися щомісячні виплати.

Після здійснення перевірки пенсійної справи спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду було встановлено безпідставне призначення пенсії та листом № 955/03-15 від 28.11.2019 року повідомлено ОСОБА_1 про необхідність повернення переплати частинами або одноразово у розмірі 12069,11 грн за період з 12.04.2019 року по 31.01.2019 року.

Позивач, в свою чергу, звернувся до суду із позовними вимогами щодо повернення безпідставно призначеної пенсії, посилаючись при цьому на положення статті 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Однак, стаття 1215 ЦК України закріплює випадки, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню. Відповідно до положень зазначеної статті, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; та інше майно, якщо це встановлено законом.

До рахункових помилок, в свою чергу, належать неправильність в обчисленнях, дворазове нарахування виплат за один і той самий період тощо, тобто не можуть вважатися рахунковою помилкою неправильне застосування норм закону та нормативно-правових актів. Зазначеного висновку також дійшов ВСУ в постанові ВСУ від 20.06.2018 року по справі № 501/2500/15.

З матеріалів справи вбачається, що призначення на нарахування пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, починаючи з 14.04.2019 року відбулося на підставі наданого останньою необхідного пакету документів, які в свою чергу, підлягали зустрічній перевірці Малиновського об`єднання управління пенсійного фонду України, тобто нарахування відповідних виплат відбулося в добровільному порядку.

Окрім того, позивачем також не було надано до суду жодних доказів на підтвердження наявності в діях відповідача недобросовісності та окремо судом наявність такої не встановлено. Саме лише посилання позивача на наявність зазначених підстав не можуть бути причиною для застосування положень щодо повернення безпідставно нарахованих виплат, у вигляді пенсії.

Правові позиції щодо застосування ст. 1215 ЦК України містяться також в постановах Верховного Суду України від 06.05.2020 року по справі № 711/3248/18 та від 16.01.2019 року по справі № 753/15556/15.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржуване рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційнускаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Рикіної Ю.І. відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

14.04.2022 року м. Одеса