Справа № 296/6831/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

31 січня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої - судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Рабчинській Я.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права користування майном, виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020р. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та просили припинити право користування ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_4 з квартири.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , являються власниками житлового будинку - виділеної квартири, а саме 20/100 ідеальних часток будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В даній квартирі позивачі зареєстрували ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_2 . Відповідно до позивної заяви вбачається, що відповідач створює перешкоди у користуванні квартирою вчиняючи насильство відносно ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду з позовом про припинення права користування відповідачем квартирою.

Ухвалою суду від 06.09.2021р. за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про припинення права користування майном, виселення було відкрито провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, разом з тим подала заяву, задля забезпечення доказів по справі, про допит в якості свідка ОСОБА_6 .

Відповідач в судове засідання не з`явився. Був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відзив на позов відповідач не надав.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд враховує наступне.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як свідчать матеріали справи, на момент звернення позивача до суду власниками 20/100 ідеальних часток будинку АДРЕСА_2 були ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується договором дарування від 20.02.2003 року. (а.с.5).

Згідно копії паспорту ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_3 з 18.11.2008 року (а.с.7 на звороті).

Підставою звернення позивачів до суду слугували перешкоди у праві користування позивачами квартирою АДРЕСА_1 , які створює ОСОБА_4 шляхом систематичного порушення правил співжиття.

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За ч.ч.1,2,3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Приписами ч.1 ст. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частинами 1, 6 статі 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та постійно проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 за згодою власників.

З пояснень позивачів та свідка відповідач ОСОБА_4 є сином та братом власників квартири.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 31.01.2022р. підтвердила, що відповідач дійсно проживає в квартирі АДРЕСА_1 та своїми аморальними діями, погрозами та насильництвом щодо позивачки ОСОБА_2 чинить перешкоди проживання позивачам у власній квартирі. Також свідок зазначила, що ОСОБА_4 систематично порушує правила співжиття, зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були вимушені покинути власне житло.

Вказані обставини також підтверджуються постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 27.05.2021р. по справі № 296/4246/21 згідно якої встановлено, що ОСОБА_4 20 квітня 2021 р. близько 17 год. 30 хв. за адресою в АДРЕСА_3 вчинив домашнє насильство стосовно матері ОСОБА_2 , висловлюючись на її адресу словами брутальної нецензурної лайки, погрожував спалити квартиру. Також ОСОБА_4 20 квітня 2021 року близько 21 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_3 вчиняв умисні дії психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , погрожуючи словесно фізичною розправою, висловлюючись в її бік нецензурною лайкою (а.с. 31).

Даною постановою Корольовського райнного суду м.Житомира ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 173-2 ч.1, 178 ч.3 КпАП України та звільнено від адміністративної відповідальності в зв`язку із малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням. Провадження по справі закрито (а.с.32).

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Ст. 8 Конвенції визначено, що, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач, проживаючи у квартирі АДРЕСА_1 , створює перешкоди в користуванні квартирою її власникам шляхом систематичного порушення правил співжиття, а відтак, вимоги позивача про припинення права користування квартирою та виселення відповідача є законними і обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Припини право користування ОСОБА_4 квартирою АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у загальному розмірі суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачами до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя В. П. Маслак