Справа № 309/536/22
Провадження № 2/309/122/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Піцура Я.Я.,

за участю секретаря: Губаль Г.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 26.12.2016.

За час проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей: - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення Хустського районного суду від 26 грудня 2016 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 від його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З дати ухвалення рішення відповідач ухиляється від сплати аліментів.

З моменту ухвалення рішення пройшов значний час, внаслідок зростання споживчих цін та витрат на проживання, даної суми аліментів є явно недостатньо.

Відповідач є молодим та здоровим, працездатним, постійно виїжджає на заробітки, інших утриманців немає, та має можливість сплачувати аліменти у більшому обсязі.

У своєму позові позивач просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити у його задоволенні. Посилається на те, що відповідач належним чином виконує сувої обов`язки щодо спати аліментів на утримання дітей. Крім того додатково купляє дітям речі, оплачує Дні народження, передає подарунки оплачує репетиторів, дає кишенькові тощо. Вказує, що відповідач проживає разом з двома непрацездатними батьками та бабусею, які також потребують утримання та догляду. Вважає, що жодних підстав, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів не наведено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просить позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що після розірвання шлюбу двоє дітей залишилося проживати з позивачкою. Рішенням суду стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів доходу. Наразі такий розмір становить близько 1600 грн. на обох дітей. Оскільки з того часу змінився розмір прожиткового мінімуму, змінилися потреби дітей, зросили ціни, доходи також змінилися, то такого розміру аліментів є недостатньо Позивачка працює у Хустській міській раді спеціалістом управління соціального захисту населення, і у зв`язку із введенням воєнного стану може бути направлена у простій, що зменшить її доходи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з мамою. Рішення про стягнення аліментів виконується належним чином. Наразі старший син проживає з батьками позивачки. З березня 2020 року, після введення карантину, діти взагалі перебували на повному утриманні батька. Усі канікули діти проводять з батьком. Їм постійно передаються продукти харчування. Діти одягаються батьком та бабусею. Батько оплачує підготовку сина до ЗНО. Вважає, що немає підстав для зміни аліментів, передбачених ст. 192 СК України. Позивача офіційно працює і її становище не змінилося. А зміна прожиткового мінімуму не може бути підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свого представника. Ствердив, що він не ухиляється від утримання дітей. Надає їм допомогу, діти займаються спортом, і він оплачує ці заняття.

У судовому засіданні було заслухано думку неповнолітнього ОСОБА_5 , який ствердив, що він тривалий час проживав з батьками своєї матері. Зараз він знову проживає з мамою. З батьком бачиться часто, той йому купляє все що потрібно. Займається спортом, футболом, боротьбою і батько це оплачує. Купляє одяг, форму. Сестрі також купляє речі. Він ходить на додаткові уроки з математики і англійської мови, батько це оплачує. Під час карантину він жив у с.Березово з батьком. З села їм часто привозять продукти. Батько дає йому кишенькові гроші. З святами батько постійно вітає, святкування його дня народження було у селі, сестра святкувала в місті, у якомусь закладі, це оплачували батьки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю відповідача, суду ствердила. що всі канікули діти проводять у селі Березово. ОСОБА_2 забезпечує дітей усім необхідним, оплачує спортивні заняття, додаткові уроки. Онук ОСОБА_5 свої дні народження святкує в селі. На свята даруються подарунки.. ОСОБА_2 оплачує навчання ОСОБА_5 , купляє одяг, часто передають продукти з села. Під час карантину діти проживали у селі і були на утриманні батька, а мати нічого не давала.

Суд, заслухавши думку часників процесу, неповнолітньої дитини, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Хустського районного суду від 26.12.2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як слідує з наданих представником відповідача квитанцій, сума аліментів, яка сплачується на обох дітей, становить близько 1600 грн. на місяць.

Відповідно до довідки КНП «Хустська стоматологічна поліклініка» від 25.03.2022 №36, ОСОБА_2 працює зубним техніком за відрядно-преміальною формою оплати праці, тому заробітна плата залежить від виконаного виробничого плану.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень.

Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дітей, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану.

Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру.

Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 26.12.2016 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Посилання представника відповідача щодо відсутності підстав, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів є недоречним та відхиляється судом. Окрім того, суд констатує, що в силу приписів ч.3 ст. 181 СК України позивач у будь-якому разі вправі ставити питання про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу (стягуються на підставі судового рішення) на тверду грошову суму (згідно прохальної частини позовної заяви). А отже твердження представника відповідача про відсутність взагалі підстав для задоволення (часткового задоволення) позову не ґрунтується на приписах сімейного законодавства.

При цьому твердження відповідача та його представника про те, що він надає додаткову допомогу дітям (купляє одяг, речі, подарунки, оплачує спортивні заняття та додаткові уроки, надає продукти харчування) не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в інтересах дитини є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних платежів чи покупок речей, які залежать виключно від волі відповідача. Водночас, з огляду на систематичність та інтенсивність допомоги, яка додатково надається відповідачем дітям, що підтвердив зокрема неповнолітній син та свідок, суд вважає, що дані обставини слід врахувати про визначенні розміру аліментів.

Суд враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, офіційно працює (хоча достеменно встановити його рівень доходу матеріали справи не дають можливості), інших утриманців не має, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти. З урахуванням наведеного, зважаючи насистематичне надання відповідачем додаткової допомоги на утримання дітей, та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі рішення Хустського районного суду від 26 грудня 2016 року до 2200 грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ст.ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що встановлений рішенням Хустського районного суду від 26 грудня 2016 року у справі №309/2495/16-ц та стягувати з ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2200 (дві тисячі двісті) грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2022 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.