Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відповідно до позовних вимог просив суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 21 жовтня 2016 р. та посвідчений державним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 15.12.1978 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 .

За час спільного проживання за рахунок інвестування спільних коштів була придбана спірна квартира АДРЕСА_2 . Право власності було оформлено на ОСОБА_3 24.12.2010 р.

У 2016 р. позивач захворів, внаслідок виявлених у нього захворювань він став погано пересуватися, почав потребувати сторонньої допомоги, отримав інвалідність.

Дані обставини призвели до того, що він та його дружина - відповідач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 провели спільну розмову в ході якої вирішили укласти договір довічного утримання відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 буде доглядати за позивачем та відповідачем ОСОБА_3 .

Це стало підставою того, що 21.10.2016 р. він разом з відповідачем ОСОБА_3 прийшли до нотаріуса де ним було підписано відповідну заяву, але з текстом даної заяви він не знайомився та не придав їй ніякого значення, так -як довіряв своїй дружині ОСОБА_3 .

Про оспорюваний договір дарування квартири, який було укладено відповідачем ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 він дізнався лише в лютому 2021 р. коли ним було отримано інформаційну довідку та в послідуючому на його вимогу ОСОБА_3 надала йому оспорюваний договір.

Після чого йому стало відомо, що вказаним правочином порушені його права, так -як спірна квартира була спільною власністю подружжя.

Свою позицію обґрунтовував посиланням на вимоги ст.ст. 203, 215, 229 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнали, не заперечували щодо фактичних обставин, що викладені в позовній заяві та не заперечували щодо задоволення позову, а також ухвалення рішення під час підготовчого судового засідання.

Частинами 3,4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Як було встановлено в судовому засіданні, що 15 грудня 1978 р. позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб.

21 жовтня 2016 р. ОСОБА_3 уклала договір дарування на користь ОСОБА_2 , відповідно до якого подарувала на користь останнього квартиру АДРЕСА_1 .

В цей же день позивачем ОСОБА_4 була складена заява, що була нотаріально посвідчена та відповідно до якої останній надає свою згоду ОСОБА_3 на укладання оспорюваного правочину.

Як убачається з матеріалів справи, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 в 2010 р.

Статтями 60, 61 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного оборот

Статтею 63 СК України також визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 1 ст. 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд; частина друга цієї ж статі вказує на те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Такою юридичною дією, шо передбачена главою 55 ЦК України, є договір дарування.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 229 ЦК України визначено, що Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач як на підставу для задоволення позову та визнання позову відповідачами безпосередньо в судовому засіданні та визнання того факту, що в момент посвідчення оспорюваного договору позивача фактично було введено в оману суд дійшов висновку щодо задоволення позову.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 203, 215, 229, 316, 717 ЦК України, ст.ст.79-81,200, 274,279 ЦПК України, ст.ст.60, 61, 63 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений 21.10.2016 р. державним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу , реєстровий номер 3-1158.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27 січня 2022 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідачі:

ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Суддя: