Справа № 932/6379/21
Провадження № 2/932/2782/21
31 березня 2022 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши в приміщенні суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,-
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03 липня 2015 року, який був зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується актовим записом № 291 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Спільних неповнолітніх дітей від шлюбу з відповідачем не мають.
З вересня 2020 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 сумісно не проживають, не спілкуються, подружні відносини між ними припинені. Відповідач протягом тривалого періоду зловживає алкогольними напоями. Під час подружнього життя та при відвідуванні квартири, де позивач проживає після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач виносив та продавав речі з дому. Спроби ОСОБА_1 зберегти шлюб не найшли підтримки з боку відповідача, тому позивач вважає, що шлюбні відносини фактично припинені з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та інтересам відповідача.
Згідно автоматичного розподілу справи між суддями від 11.08.2021 року зазначена цивільна справа передана для розгляду судді Кондрашову І.А.
Ухвалою від 31 серпня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.
Шляхом подання заяви 10 листопада 2021 року позивач усунув недоліки.
Ухвалою від 15 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи ОСОБА_2 повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляв, відзив чи заперечення проти позову суду не надавав.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.
Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
З матеріалів справи встановлено, що сторони 03 липня 2015 року, уклали шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 291.
Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають.
Як зазначено позивачем, шлюбні стосунки між ними припинені з вересня 2020 року. Причиною цього стали погіршення стосунків, втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам.
Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, прохала після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст. 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 113 СК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, укладений 03 липня 2015 року та зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується актовим записом № 291, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ