Справа № 143/1268/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Сича С.М.

за участю секретаря Огородник Н.А.,

розглянувши в м. Погребище Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.02.2011 року станом на 19.10.2021 року у розмірі 26886 грн. 02 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 02.02.2011 року.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК").

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Також одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже, внаслідок підписання відповідачем заяви між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки).

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.51 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.3.2.3 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: у Кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; у Позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3. Договору).

Згідно п. п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг або Тарифів клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно п. 2.1.1.12.3.

Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі, не менше мінімального обов`язкового платежу.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно п. 2.1.1.12.7.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до п. п. 2.1.1.12.11 Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд".

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими.

Прострочене тіло кредиту - це частин використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено Відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі.

Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені Відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 19.10.2021 року має заборгованість 26886 грн. 02 коп., з яких: 21744 грн. 70 коп. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі: 0 грн.00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21744 грн. 70 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5141 грн. 32 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0 грн. 00 коп. - нарахованої пені; 0 грн.00 коп. - нарахованої комісії.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, ст. ст. 599, 610, ч. 2 ст. 615, ст. ст. 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути на свою користь із відповідача вказану суму заборгованості.

Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 02.12.2021 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху.

14.12.2021 року надійшла заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.01.2022 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив, в якому просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по справі.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач покликається на те, що у анкеті-заяві не зафіксовано волевиявлення Відповідача на отримання саме кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, тобто фактично в анкеті-заяві від 02.02.2011 року він не надавав своєї згоди на взяття кредитної картки, отримання будь-якого ліміту, його зміни протягом строку дії договору, вказана анкета-заява не містить встановленого графіку погашення кредиту, у ній не визначено кінцевого терміну погашення кредиту, даних про номер, дату видачі кредитної картки та строку дії.

У вказаній анкеті-заяві від 02.02.2011 року лише в загальному зазначено про банківські послуги загалом, проте не конкретизовано їх видів, які може надати або надасть позивач.

Отже, відповідач вважає, що оскільки анкета-заява від 02.02.2011 року не містить доказів саме на надання кредиту, не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи розміру наданого кредитного ліміту, його зміни протягом строку дії договору, не визначено відсотки за користування такими кредитними коштами, не містить встановленого графіку погашення кредиту, не визначено кінцевого терміну погашення кредиту, даних про номер, дату видачі кредитної картки та строку дії тощо, то така анкета-заява не є доказом укладення саме договору кредиту із позивачем.

Також відповідач стверджує, що відсутні підстави вважати Умови та правила надання банківських послуг складовою частиною укладеного між ним та відповідачем договору та стверджувати, що положення про встановлення та зміну кредитного ліміту, погодження розміру відсотків за користування кредитом та зміни таких відсотків, які зафіксовані у вказаних Умовах та правилах, належним чином погоджені із відповідачем.

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період часу з виникнення спірних правовідносин, а саме з 02.02.2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто до 11.11.2021 року, то кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів та витяг з умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також звертає увагу суду на те, що сума коштів, внесена ним на погашення заборгованості по тілу кредиту, значно перевищує суму витрачених кредитних коштів останнім.

Відповідно до додатку №3 до позовної заяви, а саме розрахунку заборгованості у період з 01.06.2015 року по 19.10.2021 року у стовпчику «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» визначена сума коштів, яка фактично внесена відповідачем на користь позивачу, яка становить - 182 983 грн. 36 коп. (99580 грн. 66 коп. + 83402 грн. 70 коп.)

Також наголошує, що максимальний розмір встановленого кредитного ліміту становив лише 25000 грн. 00 коп., тобто навіть за умови погодження позивачем та отримання відповідачем вказаного кредитного ліміту (хоча такий не був погоджений останнім) та використання такого ліміту ним сповна, за наявності вищезазначеної грошової сплати (182983 грн. 36 коп.), наявний факт переплати ним на користь позивача у розмірі 157983 грн. 36 коп.

15.02.2022 року до Погребищенського районного суду Вінницької області від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи, серед іншого, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 02.02.2011 року, з якої чітко вбачається інформація про персональні дані відповідача, тобто інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідач висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив згоду, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між Клієнтом і Банком Договір про надання банківських послуг.

Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також позивач звертає увагу суду на те, що із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Оскільки Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорювався, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що йому добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови підписаного договору і він їх вважає справедливими по відношенню до себе.

Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30,00% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Зміни повністю узгоджувалися з Умовами та Правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами.

Відповідальність Клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту, шляхом введення ПІН-коду або підписання чека, саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Банком надано суду разом з позовною заявою виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 року № 578/5.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку заборгованості позивач зауважив, що ОСОБА_1 не має спеціальних знань та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що 02.02.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 шляхом підписання останнім анкети-заяви №б/н від 02.02.2011 року укладено кредитний договір, згідно із умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.18).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.02.2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 19.10.2021 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 26886 грн. 02 коп., з яких: 21744 грн. 70 коп. - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі: 0 грн.00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 21744 грн. 70 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5141 грн. 32 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0 грн. 00 коп. - нарахованої пені; 0 грн.00 коп. - нарахованої комісії (а.с.79, 80).

Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено із матеріалів справи у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 02.02.2011 року відсутні умови договору про встановлення розміру прострочених відсотків за користування кредитом.

Водночас, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо розміру прострочених відсотків за користування кредитом.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату прострочених відсотків, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на викладене надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть слугувати підставою для висновку про врегулювання між сторонами розміру прострочених відсотків.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яку суд має враховувати при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Разом із тим, як встановлено із матеріалів справи в розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.02.2011 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 19.10.2021 року, виокремлено три окремих процентних ставки: 1) процентна ставка; 2) процентна ставка при порушенні умов кредитування; 3) процентна ставка на прострочений кредит (а.с.79).

Зі змісту означеного розрахунку заборгованості вбачається, що встановлені позивачем за користування відповідачем кредитними коштами ці три процентні ставки являються відмінними одна від одної за своїми сутнісними ознаками та призначенням. При цьому для кожної із цих процентних ставок існують різні об`єкти нарахування. Так, зокрема, «процентна ставка» нараховується на не прострочене тіло кредиту, а «процентна ставка на прострочений кредит» - на прострочене тіло кредиту. Відтак, при застосуванні позичальником у кредитно - правових відносинах всіх цих процентних ставок водночас, їх розмір має бути окремо визначений сторонами в кредитному договорі.

Як зазначено вище підписана відповідачем анкета - заява не містить умов щодо визначення розміру обумовлених процентних ставок.

Разом із цим, згідно із зазначеним вище розрахунком заборгованості розмір процентної ставки на прострочений кредит за період з 01.07.2019 року по 29.02.2020 року становить 86,40; за період з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року - 43,20; за період з 01.08.2020 року по 19.10.2021 року - 42,00.

Згідно із відомостями, що містяться у паспорті кредиту, розмір «процентної ставки за межами пільгового періоду» становить 43,2% та 42% (а.с.19, 20).

При цьому суд звертає увагу, що у згаданому паспорті кредиту не обумовлено підстав для зміни розміру цієї процентної ставки та конкретний період нарахування, зважаючи на мінливий характер її розміру. Крім того, позивач не навів належних та обґрунтованих доводів на підтвердження тієї обставини, що зазначена у паспорті кредиту «процентна ставка за межами пільгового періоду» та визначена у розрахунку заборгованості «процентна ставка на прострочений кредит» є однією і тією ж видовою процентною ставкою, об`єктом для нарахування якої є саме прострочене тіло кредиту.

Крім того, у паспорті кредиту зазначено, що розмір «процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту» становить 86,4% та 84% (а.с.20).

Проте, позивач також не довів, що застосована у паспорті кредиту «процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту» та визначена у розрахунку заборгованості «процентна ставка на прострочений кредит» є однією і тією ж видовою процентною ставкою.

Також суд констатує, що застосування у розрахунку заборгованості у графі «процентна ставка на прострочений кредит» двох різних за своїм визначенням процентних ставок, передбачених у паспорті кредиту, ураховуючи при цьому їх суттєво неоднаковий розмір, вочевидь не може свідчити про обґрунтованість обраних позивачем механізму та підстав для нарахування заборгованості за простроченими відсотками.

Також суд підкреслює, що, звертаючись із цим позовом до суду, позивач взагалі не обґрунтував підстави нарахування заборгованості за простроченими відсотками в контексті врегулювання сторонами спірних кредитних правовідносин, їх розміру в той чи інший період та об`єкту (бази) нарахування, з посиланням на конкретні приписи цивільного законодавства, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів Банку та укладеного між сторонами договору.

Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За таких обставин суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір прострочених відсотків за користування кредитом.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» прострочених відсотків у сумі 5141 грн. 32 коп.

Визначаючись із обґрунтованістю позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту, суд виходить із наступного.

Надана позивачем виписка за договором №б/н, укладеним із ОСОБА_1 , містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, а саме всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням деталей проведеної операції, зазначенням залишку на балансі рахунку після поведеної операції), що підтверджує фактичне користування відповідачем кредитними коштами, починаючи з 11.06.2012 року (а.с.109-118).

Увраховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

При цьому суд підкреслює, що згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, відповідач ОСОБА_1 хоча і подав відзив на позовну заяву, однак будь-яких доказів, які б підтверджували ініціювання розірвання договору у зв`язку із незгодою із умовами банківського обслуговування, чи спростовували користування кредитною карткою та проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором, не надав.

Зокрема, суд вважає неспроможними доводи відповідача стосовно того, що він переплатив на користь позивача суму у розмірі 156 097 грн. 34 коп., позаяк вони не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст.77, 78 ЦПК України.

При цьому суд відзначає, що обумовлені у наданому банком розрахунку заборгованості «суми коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості», на які посилається відповідач, самі по собі не спростовують визначеної позивачем суми заборгованості по тілу кредиту, оскільки відповідні розрахунки відповідача не містять корелювання (співвідношення) цих сум коштів із наведеними у розрахунку заборгованості та виписці по рахунку витратами кредитних коштів із карткового рахунку.

Разом із цим, згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №450/2286/16-ц.

В контексті обставин розглядуваної справи, на переконання суду, поповнюючи в інтересах банку картковий рахунок на відповідні суми коштів, відповідач вочевидь мав би усвідомлювати, як він стверджує, їх невідповідність тим сумам коштів, які були ним використані в межах наданого йому кредитного ліміту.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наведені проти позову аргументи відповідача в частині переплати банку 156097 грн. 34 коп. суперечать його попередній поведінці в спірних правовідносинах.

Виходячи із наведеного, та зважаючи на подані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 21744 грн. 70 коп. станом на 19.10.2021 року.

За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із платіжним дорученням від 11.11.2021 року №РRОМ1ВMAXF позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270 грн.00 коп.

Ціна позову становить 26886 грн. 02 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 21744 грн. 70 коп., що становить 80,9 відсотка від ціни позову.

Таким чином, із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 1836 грн. 43 коп., що становить 80,9 відсотка від сплаченого при поданні позову судового збору у сумі 2270 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 258, 259, 263-265, 279, 351, 354 ЦПК України суд,-

Ухвалив :

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 02.02.2011 року в сумі 21744 (двадцять одна тисяча сімсот сорок чотири) грн. 70 коп. станом на 19.10.2021 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 1836 (одна тисяча вісімсот тридцять шість) грн. 43 коп. сплаченого за подання позовної заяви судового збору.

Сторони по справі:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, інд. 01001, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.04.2022 року.

Суддя