УХВАЛА

Номер справи 752/3893/22

Провадження номер 2/752/5783/22

12.04.2022 суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позивачу слід надати строк для усунення недоліків позову за наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу розмір судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Так, позивач звернувся до суду із вимогою про розірвання шлюбу.

Однак, до матеріалів позову стороною позивача не було долучено докази про сплату судового збору у встановленому законом порядку, як і не було надано докази на підтвердження наявності підстав для звільнення позивача від його сплати.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

З огляду на викладене, стороні позивача слід надати суду посилання на докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не сплачено судовий збір за пред`явлену позовну вимогу про розірвання шлюбу, підстав, з якими закон пов`язує можливість звільнення позивача від його сплати позивачем не доведено, а тому вважаю, що позов підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення виявлених недоліків, але не більше п`яти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Запропонувати позивачу подати документи та виправити недоліки, вказані в мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: подати суду докази на підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі за пред`явлену позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 992,40 грн.

В разі якщо позивачем не буде усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко