Справа № 444/1858/20 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/3380/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Скакун І.А.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та повернення переданого транспортного засобу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. У поданій позовній заяві просить розірвати договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелька І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 273 від 10.04.2020, у зв`язку з невиконаням умов договору відповідачем, на підставі п. 3.4. договору; стягнути із ОСОБА_3 на його користь 12 277 грн 80 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання; стягнути із ОСОБА_3 на його користь понесені судові витрати, а саме 1 261,20 грн сплаченого судового збору та 9 000 грн витрат пов`язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

Позов обгрунтовує наступним.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 10 квітня 2020 року було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. Згідно договору, сторони зобов`язуються протягом терміну указаного у цьому договорі укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (основний договір), на умовах установлених цим договором.

Згідно з п. 1.15, продавець до моменту укладення основного договору передає покупцю для користування транспортний засіб, а покупець користується транспортним засобом та зобов`язується підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані.

У п. 2.2.3 договору вказано, що кожного місяця, не пізніше 30 числа покупець сплачуватиме продавцю, готівкою або в безготівковій формі суму у розмірі еквівалентному 277 доларів США 50 центів на день здійснення оплати. Згідно п. 1.16 договору, у випадку прострочення покупцем сплати платежів, передбачених п.2.2.3. цього договору, за 2 місяці користування транспортним засобом, покупець зобов`язаний повернути транспортний засіб продавцю та сплатити суму боргу за 2 (два) місяці з врахуванням пені, згідно цього договору. Пунктом 3.4 договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку порушення покупцем п. 1.16 цього договору продавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено п. 2.2.3 та п. 1.16 договору, ним не виконуються умови договору, відповідач свідомо не виконує взятих на себе зобов`язань та уникає вирішення цієї ситуації шляхом переговорів.

Вказує, що позивач ОСОБА_1 неодноразово намагався повідомити відповідача в телефонному режимі про намір розірвати договір. Зважаючи на вищевикладене, вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 12 277 грн 80 коп. У зв`язку із вищенаведеним просить позов задоволити.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року позов - задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелько І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 273 від 10.04.2020 у зв"язку з невиконаням умов договору відповідачем на підставі п. 3.4. договору.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 12277 грн. 80 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов"язання.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - понесені судові витрати, а саме 1261,20 грн сплаченого судового збору та 9000 грн витрат пов"язаних з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду про те, що відповідач свої зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконував належним чином, не є обґрунтованим та не відповідає обставинам справи. Відповідно до вимог п.2.1. та 2.2.4 даного договору відповідачем було передано позивачу 500 доларів США та внесено місячний платіж у сумі 5500 грн від 12.05.2020, про що відповідач особисто розписався у примірнику договору. Крім того, у матеріалах справи є копія документів, які підтверджують внесення платежів за договором купівлі-продажу, зокрема від 16.06.2020 у сумі 1500 грн, від 01.07.2020 у сумі 1000 грн від 05.07.2020 на суму 1500 грн та від 08.07.2020 у сумі 2000 грн. Таким чином, суд при винесенні оскаржуваного рішення не взяв до уваги дані документи, а лише послався на розрахунок заборгованості, який подав позивач, починаючи з 01.05.2020 без врахування зазначених платежів .Позивач не вказав її відповідачем.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Зазначеною правовою нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову. Якщо скаржник зазначає лише про те, що рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або зазначає (констатує) лише, що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.

Водночас судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 910/20190/16).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Отже, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушено та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, від 18.12.2018 у справі № 911/1316/17, від 27.02.2019 у справі № 903/825/18, від 22.07.2019 у справі № 911/2635/17, від 19.09.2020 у справі № 910/17558/18).

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 03.06.2019 у справі № 910/6767/17, від 25.10.2019 у справі № 910/16430/14.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10 квітня 2020 року уклали попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 273.

Відповідно до п. 1.1 договору, сторони зобов`язуються протягом терміну указаного у цьому договорі укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу (основний договір), на умовах установлених цим договором.

Пунктом 1.15 договору визначено взаємні обов`язки продавця та покупця, зокрема, продавець до моменту укладення основного договору передає покупцю для користування транспортний засіб, а покупець користується транспортним засобом та зобов`язується: підтримувати транспортний засіб у належному технічному стані; використовувати його винятково за його цільовим призначенням; страхувати транспортний засіб, тощо.

Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що кожного місяця, не пізніше 30 числа покупець сплачуватиме продавцю, готівкою або в безготівковій формі суму у розмірі еквівалентному 277 доларів США 50 центів на день здійснення оплати.

Згідно з п. 1.16 договору, у випадку прострочення покупцем строку сплати платежів, передбачених п. 2.2.3. цього договору, за 2 (два) місяці користування транспортним засобом, покупець зобов`язаний повернути транспортний засіб продавцю та сплатити суму боргу за 2 (два) місяці з врахуванням пені, згідно цього договору.

Згідно з п. 1.12 договору, покупець несе наступну відповідальність за цим договором: у випадку прострочення по сплаті платежів передбачених п. 2.2.3 цього договору, нараховується пеня у розмірі 2 % від суми боргу за кожен день прострочення.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку порушення покупцем п. 1.16 цього договору продавець має право розірвати цей договір в односторонньому порядку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про розірвання договору та стягнення з відповідача на користь позивача суми пені за вказаним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу та заборгував позивачу 12277 грн 80 коп.

Апелянт ОСОБА_2 , звертаючись до суду з апеляційною скаргою, зазначає, що оскаржуване рішення стосується договору, укладеного в інтересах подружжя.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянтки на порушення оскаржуваним рішенням її прав, оскільки такі є необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з п.2.4 договору, за умови внесення Покупцем всієї суми грошових коштів, зазначеної в п.1.6 цього Договору, транспортний засіб переходить безоплатно у власність Продавця.

Згідно п.4.7 оспорюваного договору, укладення та підписання даного договору Покупцем проводиться за згодою його дружини - ОСОБА_2 , що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусам Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В., 10.04.2020 за реєстровим №272.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Отже, спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 не є стороною договору, який був укладений між вказаними особами, остання також не є зобов`язаною особою по виконанню оспорюваного судового рішення.

Сам факт перебування ОСОБА_2 на час укладення попереднього договору купівлі-продажу в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 не створює для останньої жодних правових наслідків.

Таким чином, оскаржуване судове рішення не встановлює, не змінює, не обмежує або припиняє права або обов`язки, інтереси та свободи ОСОБА_2 , як особи, яка не була залучена до участі у справі, оскільки її права не порушені, спір стосовно вказаної особи не вирішувався, мотивувальна частина рішення не містить суджень про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, а резолютивна частина рішення не містить прямої вказівки про права та обов`язки цієї особи.

У зв`язку із чим колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не є належним суб`єктом оскарження рішення суду , оскільки не має права на його оскарження.

Установивши в ході апеляційного перегляду, що ОСОБА_2 не має права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки таким не вирішено питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та повернення переданого транспортного засобу - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 04.04.2022.

Головуючий

Судді