Ухвала

07 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 753/5419/21

провадження № 61-21156ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер АВЦ» про визнання незаконною та такою, що дискримінує відмову у прийнятті на роботу, зобов'язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 рокуу вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2022 року касаційну скаргу було залишено без руху та запропоновано заявнику у десятиденний строк з дня вручення ухвали направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Також, ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2022 року витребувано докази на підтвердження сплати судового збору, у розмірі 3 363,20 грн.

У лютому 2022 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 січня 2022 року. Скаржником надано клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У випадку коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Заявником оскаржується судове рішення, яким відмовлено у задоволені вимог майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 20 000,00 грн) та вимоги немайнового характеру (визнання незаконною та такою, що дискримінує відмову у прийнятті на роботу, зобов'язання укласти трудовий договір).

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 не має можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Надані представником відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків/джерел виплачених доходів та утриманих податків від 16 серпня 2021 року не приймаються судом, оскільки наведені заявником обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати або розстрочення чи відстрочення сплати судового збору, оскільки надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів не характеризують майновий стан заявника у повному обсязі та не можуть беззаперечно свідчити, що в нього відсутні інші, крім зазначених доходів для сплати судового збору за подання касаційної скарги. Заявником не надано інших доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору на момент подання касаційної скарги. Такими документами, наприклад, можуть бути довідки про доходи (зокрема і фіскальних органів), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо. Тому клопотання задоволенню не підлягає.

Аналіз надісланих заявником матеріалів свідчить про неповне виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що ухвала Верховного Суду від 25 січня 2022 рокувиконана не в повному обсязі, що перешкоджає вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер АВЦ» про визнання незаконною та такою, що дискримінує відмову у прийнятті на роботу, зобов'язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров