Справа № 2-206/08
Провадження № 22-ц/801/681/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
УХВАЛА

18 квітня 2022 рокуСправа № 2-206/08м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Судді доповідача Сопруна В.В.,

Суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

встановив :

В січні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за позивачем право власності на земельну частку (пай) розміром 2,69 га, яка перебуває в колективній власності КСП «Чапаєва» (реорганізованого в СВК «Снивода») с. Жигалівка Калинівського району Вінницької області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №042528 від 17 грудня 2007 року.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, стверджує, що даним рішенням було вирішено питання про її права і обов`язки, тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року та залишено апеляційну скаргу без руху з підстав ненадання документів на підтвердження повноважень представника заявника.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2021 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 26 липня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Скасовуючи судові рішення суд касаційної інстанції зазначив наступне: «Врахувавши, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2021 року порушено вимоги статті 294 ЦПК України 2004 року під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ухвалою від 26 липня 2021 року необґрунтовано відкрито апеляційне провадження у справі, а постановою Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року переглянуте судове рішення, яке набрало законної сили, за скаргою, поданою з пропуском строку на апеляційне оскарження».

21 лютого 2022 року зазначена справа надійшла до Вінницького апеляційного суду з Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Сопрун В.В., судді: Войтко Ю.Б., Міхасішин І.В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху.

Надано скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме роз`яснено право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 13 лютого 2008 року, з наведенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначив, що відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з підпунктом 13 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У підпункті 9 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII, зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, судові рішення, що ухвалені до набрання чинності цією редакцією ЦПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, однак до розгляду таких скарг застосовуються правила, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, коли саме апелянт ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що сам лише факт подання апеляційної скарги після спливу 13 років особою, не залученою до участі у справі, за відсутності належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зважаючи на дату ухвалення оскарженого рішення (2008 рік), не може вважатися беззаперечною підставою для відкриття апеляційного провадження.

При цьому апеляційний суд враховує, що доводи заявника ОСОБА_1 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, процесуальний строк не може бути поновлений на підставі припущень.

Оскільки посилаючись на вказані вище обставини, заявник не підтвердила їх належними доказами, не зазначила, що перешкоджало звернутися до суду із апеляційною скаргою в строк визначений законом (статтею 294 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції), тому наведені в клопотанні причини пропуску строку неможна визнати поважними.

Таким чином апелянту слід надати апеляційному суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, при цьому навести інші поважні причини пропуску строку та надати відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Як вбачається з розписки про вручення поштового відправлення, копію ухвали апеляційного суду від 22 лютого 2022 року, скаржник отримала 29 березня 2022 року. Останнім днем для усунення недоліків було 08 квітня 2022 року.

Таким чином, недоліки апеляційної скарги не усунуто у строк встановлений ухвалою суду.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, при прийнятті апеляційної скарги першочерговим є вирішення питання про подання її у строки, передбачені ЦПК України, і у разі їх порушення - застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 357 ЦПК України. Поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення заявник не навів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 354, 357, 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Сопрун

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин