Провадження №2/524/1450/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» про визнання неправомірними дій щодо проведення нарахувань на особовий рахунок за відсутності законних підстав; зобов`язання зняти існуючі нарахування та не проводити їх надалі; стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що він та його дружина є власниками квартири АДРЕСА_1 . Договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території з ними не укладався. В серпні 2021 року він дізнався про проведення ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» нарахувань за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Вважає, що відповідач порушує вимоги ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, відповідач не надав йому проект договору для ознайомлення із ним та у разі погодження - підписання. Такими діями йому було завдано моральну шкоду, що полягала у нервових переживаннях.

У відповіді на відзив позивач звертав увагу на положення Сімейного кодексу України щодо спільності майна подружжя. Зазначив, що 15.07.2021 він звертався до відповідача із листом в якому повідомляв про розірвання договору №4 від 11.11.2009. Вказав, що він не погоджується із доводами відповідача про те, що ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає виключно колективну форму договору.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» зазначило, що із позовом не погоджується та вважає його безпідставним. Відповідач вказав, що він є надавачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території для житлового будинку АДРЕСА_2 і надає послуги на підставі ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712. Зазначив, що позивач по справі з листопада 2020 року не є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому вважає, що проведення нарахувань за послуги не порушують права позивача. Просив врахувати, що ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» були встановлені нові правила для укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, зокрема скасовано індивідуальне укладення договорів. Відповідач звертав увагу на те, що ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» надало відповідь на запит, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди вважає безпідставними.

В письмових запереченнях відповідач просив врахувати, що відсутність договору не звільняє споживача від сплати послуг.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

25.12.2008 між ТОВ «Житлоінвест» та ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» було складено акт прийняття-передачі дев`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 від ТОВ «Житлоінвест» на баланс ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА».

11.11.2009 між ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» та ОСОБА_1 був укладений договір 4 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого було зобов`язання ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» з надання ОСОБА_1 послуг з утримання житлового будинку АДРЕСА_2 , прибудинкової території і споруд, розташованих в її межах та зобов`язання споживача, ОСОБА_1 , своєчасно здійснювати оплату послуг за встановленими тарифами, у строки та на умовах Договору.

З 07.09.2010 місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту громадянина України.

28.11.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 отримала в дар квартиру АДРЕСА_1 .

15.07.2021 ОСОБА_2 направила на адресу ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» лист в якому повідомила про те, що з 28.11.2020 вона є власником квартири АДРЕСА_1 та просила оформити особовий рахунок на її ім`я.

В свою чергу, 15.07.2021 ОСОБА_1 надіслав лист в якому повідомив про розірвання договору 4 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно до нового власника.

Заборгованість за період з 08.2021 по 30.12.2021 за послуги з утримання будинку становить 1869,44 грн, що підтверджується довідкою із системи КП «НВФ «ВАС»(а.с.29).

НОРМИ ПРАВА

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII(далі - Закон № 2189-VIII)

Відповідно до ст. 1 Закону № 2189-VIII у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

В п.1,5 ч.2 ст. 7, п.1 ч.4 ст.8 Закону № 2189-VIII визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору(ч.1 ст. 9 Закону № 2189-VIII)

В ст. 12, 15 Закону № 2189-VIII вказано, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладений від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування, може бути достроково розірваний у випадках та порядку, визначених законом.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначаються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII(Далі - Закон №417-VIII)

В ст. 9 Закону №417-VIII визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень.

Згідно із ст.11 Закону №417-VIII управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Відповідно до пункту 5 статті 13 Закону №417-VIII у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи наведені сторонами доводи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Із змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення із позовом були дії відповідача щодо відмови укласти договір про управління багатоквартирним будинком з індивідуальним споживачем.

Суд повторює, що за змістом Закону № 2189-VIII індивідуальним споживачем є як власник (співвласник) нерухомого майна, так і інша особа, яка за згодою власника користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Отже, Закон № 2189-VIII не встановлює виключної прив`язки до наявності зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна для визначення особи індивідуальним споживачем послуг.

Враховуючи те, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , а сторонами не було надано доказів які б підтверджували те, що позивач не проживає за місцем реєстрації, суд вважає, що як чоловік власника квартири позивач може набути статус індивідуального споживача в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Суд відзначає, що подані позивачем докази не свідчать про те, що він або власник квартири АДРЕСА_1 звертались до відповідача із заявою про укладення договору, оскільки із надані копії листів свідчать лише про заявлення вимоги щодо оформлення особового рахунку на ім`я нового власника.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке. Системний аналіз ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в частині, що регулюють питання надання послуг з управління багатоквартирними будинками свідчать про відсутність підстав для укладення договору лише з одним із співвласників багатоквартирного будинку. Зокрема, про це свідчать положення абз. 3 ч.1 ст. 15 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та п.5 ст. 13 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Суд також враховує те, що подані відповідачем докази свідчать про те, що ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» виконує свій обов`язок щодо управління багатоквартирним будинком, про що свідчать надані копії договорів про надання послуг, звіту про покази засобів обліку, журналу реєстрації заявок за 2021(а.с.53-83). В свою чергу позивач не надав суду доказів, які б підтверджували те, що він не отримує послуги.

В постанові від 31 січня 2019 року по справі № 524/5847/16-ц(провадження № 61-30563св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виклав таку позицію: «Хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини другої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.»

Позивачем не було надано доказів, які б підтверджували те, що ним було сплачено вартість отриманих послуг з управління багатоквартирним будинком.

З цих підстав, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач безпідставно провів нарахування вартості послуг, адже відповідне нарахування проводиться надавачем послуг у зв`язку із наданням відповідних послуг і не залежить від наявності договірних відносин.

У зв`язку із викладеним суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій та зобов`язання зняти існуючі нарахування не може бути задоволена судом.

Також, суд вважає, що не підлягає задоволенню і вимога щодо зобов`язання не проводити нарахування надалі, оскільки на переконання суду така вимога ґрунтується на припущеннях про події, які можуть не настати.

Враховуючи те, що судом було відмовлено у задоволенні вимог про визнання неправомірним дій та зобов`язання вчинити певні дії, а позов в частині стягнення моральної шкоди було обґрунтовано саме неправомірними, на думку позивача, діями відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди. Крім того, суд враховує відсутність доказів, які б підтверджували факт спричинення позивачу моральної шкоди.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і відповідачем не було заявлено вимог про розподіл понесених судових витрат, суд констатує, що судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ЖЕП «ПЕРСПЕКТИВА» про визнання неправомірними дій щодо проведення нарахувань на особовий рахунок за відсутності законних підстав; зобов`язання зняти існуючі нарахування та не проводити їх надалі; стягнення моральної шкоди.

Судові витрати відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ