Справа № 603/75/22
Провадження №2/603/75/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2022 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Галіяна І.М.,

секретаря судового засідання - Швець Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову: стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони проживали разом тривалий період у цивільному шлюбі.

За час перебування у цивільному шлюбі у сторін по справі народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем.

На даний час сторони по справі разом не проживають.

Позивач в позові зазначає, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, попри те, що він є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дочку. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто.

В зв`язку з наведеним, позивач в позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 11.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

10.03.2022 року відповідачем до суду направлено відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, де останній виклав свої заперечення проти позову та вважає доводи викладені позивачем такими, що не відповідають фактичним обставинам справи в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Так, відповідач у відзиві на позов стверджує, що він усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, намагається створити для неї належні соціально-побутові умови проживання, збереження її психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, постійно купляє і передає для дитини усі необхідні речі і старається забезпечити матеріальну складову для її всебічного розвитку.

Також відповідач зазначає, що постійного місця роботи не має, жодного постійного заробітку не отримує. працює на сезонних роботах в сільському господарстві та отримує сезонний заробіток, інших доходів не має.

На даний час він на постійній основі сплачує аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання ще однієї дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на його утриманні.

В зв`язку з наведеним, ОСОБА_2 просить врахувати вказане у відзиві та погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а в частині щодо стягнення з нього 3500 грн аліментів на утримання дитини - відмовити.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористалася, проте ознайомившись в приміщенні Монастириського районного суду Тернопільської області з матеріалами справи та відзивом на позовну заяву в присутності працівників суду через канцелярію Монастириського районного суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та погодилась на стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позовних вимог відмовилась.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання у відсутності сторін по справі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті та ознайомившись із запереченнями відповідача, викладеними ним в відзиві на позовну заяву, заявою позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом з матеріалів цивільної справи, позовної заяви та відзиву на позов встановлено, що сторони по справі протягом певного періоду перебували в цивільному шлюбі - спільно проживали разом.

За період спільного проживання в цивільному шлюбі у сторін по справі народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.10.2020 року, згідно якого її батьками є ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_1 - мати.

Після того, як сторони по справі припинили спільно проживати їх дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати разом з позивачем, що не заперечувалось відповідачем в відзиві на позов.

Підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів є те, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а також те, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає попри те, що є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дочку.

Окрім зазначеного, судом з поданих та долучених відповідачем до матеріалів справи документів встановлено таке.

Сторони по справі проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач по справі від іншого шлюбу має дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.01.2018 року (Справа №344/15444/17) з ОСОБА_2 присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн щомісячно.

Підставою заперечення відповідача проти позовних вимог є те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина від іншого шлюбу, постійного місця роботи та заробітку не має.

В зв`язку наведеним відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статті 52 Конституції України та 142 СК України визначають, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року №3111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27.11.1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

Відповідач, надаючи суду відзив на позов, вказує на те, що в нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки на його утриманні на даний час, крім дочки ОСОБА_3 , знаходяться ще одна малолітня дитина - дочка ОСОБА_4 від іншого шлюбу, на яку він сплачує присуджені з нього аліменти.

В зв`язку з наведеним, суд зазначає, що утримання інших дітей жодним чином не має здійснюватися за рахунок погіршення утримання дитини ОСОБА_3 , так як права дітей є рівними.

Відповідно до правової позиції Верховного суду у справі №565/2071/19 від 16.09.2020 року, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Окрім цього, відповідач, в поданому відзиві на позов, не погодившись з таким розміром аліментів (в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн) погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з чим погодилась позивач по справі.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Одним із способів захисту інтересів дитини є його фінансове утримання після розлучення. Аліментні зобов`язання виникають з моменту народження дітей - до їх повноліття (18 років або до 23 років, у окремих випадках).

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1.Стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2.Стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

В матеріалах справи відсутні підтверджуючі відомості про стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також про стан здоров`я платника аліментів. Проте, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, а саме: його працездатний вік, відсутність постійної роботи та стабільного заробітку, наявність на утриманні однієї малолітньої дитини від іншого шлюбу.

3.Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач має іншу дитину на яку сплачує аліменти.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, на час прийняття рішення судом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить: для дітей віком до 6 років - 2100 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 грн, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що підлягає доказуванню.

Виходячи з цього, 50% мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину від 1 січня 2022 року: для дітей віком до 6 років - 1050 грн; для дітей віком від 6 до 18 років - 1 309 грн.

Крім того, при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, законодавець за вказаними правовідносинами визначив 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При розрахунку відповідач, частково погодившись з позовом, запропонував стягувати з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, на що позивач погодилась надавши суду письмову заяву.

VІ. Висновки за результатами розгляду справи.

Повертаючись до визначення розміру аліментів, слід зазначити, що СК України, замість звичного терміна «мінімальний розмір аліментів», оперує поняттями «мінімальний гарантований розмір аліментів» і «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Мінімальний гарантований розмір аліментів, власне, і є нижньою межею, тобто

розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму

для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір може бути присуджений у разі достатності доходу і становить один прожитковий мінімум для дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У науковій літературі висловлюється думка, що поняття «достатній рівень» і «гідний рівень» несуть різне змістове наповнення, хоча друге часто інтерпретується в національних та міжнародних правових документах як перше. Достатній рівень означає наявність «мінімуму достатку», який дає змогу виживати особі або сім`ї.

Таким чином, суд з урахуванням встановлених обставин у справі, дійшов висновку, що заявлений до стягнення з відповідача розмір аліментів (3500 грн) поставить відповідача в скрутне матеріальне становище, а тому частково задовольняє позов в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином розмір аліментів запропонований відповідачем, визначений судом та на який погодилася позивач, на думку суду буде відповідати вимогам розумності, справедливості, є необхідним та достатнім для забезпечення утримання дочки та співрозмірним з можливістю батька надавати таку допомогу.

В зв`язку з наведеним позовна вимога про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає частковому задоволенню.

VІІ. Судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином з відповідача - ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 04.01.2022 року.

Рішення в межах стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.04.2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), проживаючий згідно позовної заяви за адресою: АДРЕСА_1 , згідно встановлених судом даних зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Галіян