Номер провадження: 22-ц/813/3295/22
Номер справи місцевого суду: 522/4230/21
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності та стягнення коштів, згідно з якою представник позивача просив накласти арешт на спірне майно - 31/500 частини квартири АДРЕСА_1 .

18 травня 2021 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси встановлено, що заявником не виконано вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, а тому заяву повернуто заявнику (а.с. 68).

07 червня 2021 року представником ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направлено апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом розглянуто заяву вкрай формально. Апелянт вказує, що зазначення пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення є правом заявника, а не його обов`язком і сам суд, може вимагати від особи, яка звернулась із заявою щодо забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені відповідними заходами. Також, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що «пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні» не є пропозиціями в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України. Тому, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне провадження, скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року та накласти арешт на 31/100 частин квартири АДРЕСА_2 (а.с.70-74).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову за заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не виконав вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, заявником не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України. При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що зазначення заявником того, що «пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні», не є пропозиціями в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Апеляційний суд, не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпечення позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право, однак не зобов`язаний вимагати від особи-заявника забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. Разом з тим, ненадання зустрічного забезпечення на вимогу суду є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявникові, а оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо розгляду такої заяви, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, та направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року - скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

08.04.2022 року м. Одеса