Справа № 463/1698/21
УХВАЛА

20 квітня 2022 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Боровкова Д.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суд,

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суд.

Пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 25 березня 2022 року була залишена без руху.

20 квітня 2022 року до суду через загальну канцелярію надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Боровкова Д.О. з тих підстав, що наявні обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, оскільки ним з метою затягування розгляду справи було скеровано справу до Шевченківського районного суду м.Львова, де вона проживає. Постановою Львівського апеляційного суду від 14 березня 2022 року ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року скасовано. 25 березня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м.Львова з метою затягування розгляду справи позов залишено без руху, а відтак це викликає у позивача сумнів у об`єктивності та неупередженості судді.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що заява про відвід є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду для визначення суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії"(Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окремої думки судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із заяви позивача про відвід вбачається, що суддею безпідставно скеровано справу до Шевченківського районного суду м.Львова та після скасування Львівським апеляційним судом ухвали про скерування справи за підсудністю, позов безпідставно залишено без руху, а відтак позивач не згідна з постановленим рішенням судді.

Твердження, якими позивач вмотивовує заяву про відвід, фактично зводяться до незгоди із процесуальним рішенням, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Заява про відвід, подана позивачем, не містить посилання на безпосередньо дії судді, які свідчать про його упередженість або можливу необ`єктивність при розгляді даної справи, а отже є необґрунтованою.

Беручи до уваги те, що пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 25 березня 2022 року була залишена без руху та провадження на даний час у справі не відкрито, проте з метою дотримання прав позивача на справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, вважаю за необхідне вирішення питання про відвід головуючого судді Боровкова Д.О. передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст. 40 ЦПК України,

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Боровкова Д.О. передати на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал ухвали.