Справа №2-75/11
4-с/705/9/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Прокопенко І.О.

за участю скаржника ОСОБА_1

представника скаржника Косменюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанови від 11 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, в обґрунтування зазначивши наступне.

В провадженні приватного виконавця Недоступа Д.М. перебуває виконавче провадження № 67950843 за яким здійснюється стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» боргу в розмірі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн.

15 січня 2022 року на її адресу надійшла постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника датована 11 січня 2022 року.

Цією постановою приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. описано та накладено арешт на земельну ділянку площею 2,6735 га, кадастровий номер :02:0759, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Городецької сільської ради Уманського району Черкаської області.

Вважає, що вказана постанова приватним виконавцем винесена з грубим порушенням норм чинного в Україні законодавства і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Вищевказану земельну ділянку у неї орендує Фермерське господарство «Агрофірма «БАЗИС» на підставі договору оренди земельної ділянки (паю), земельної ділянки від 27.09.2005 року за № 6 з укладеними до нього додатковими угодами.

Водночас, 07 грудня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстроване відчуження переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від ФГ «Агрофірма «БАЗИС» до ОСОБА_3 .

На думку скаржника, з урахуванням зазначених обставин, оскаржувана постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 січня 2022 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки порушує переважне право купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке, у відповідності з положеннями ст.130 ЗК України, має орендар земельної ділянки, а також інша особа, якій може бути передано таке право.

Крім того, вважає, що при винесенні постанови приватним виконавцем не було дотримано встановленого нормами Закону України «Про виконавче провадження» порядку звернення стягнення на майно боржника, що вже, на її думку, є підставою для скасування постанови.

Також, оскаржувана постанова, на її думку, не відповідає навіть загальним вимогам, встановленим нормами Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року (далі Інструкція) а саме: місцем її вчинення зазначена Городецька сільська рада Уманського району Черкаської області, при тому, що така сільська рада, як Городецька припинила своє існування після проведення місцевих виборів 25 жовтня 2017 року, відтак земельна ділянка знаходиться в адмінмежах Паланської сільської ради.

Опис та арешт майна має проводитися у відповідності до вимог Інструкції, має бути підписана виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками та іншими особами, присутніми при проведенні опису. Зазначеного приватним виконавцем зроблено не було, у ній відсутні підписи стягувача та боржника.

У зв`язку з цим, вимушена звернутися до суду з цією скаргою та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 січня 2022 року винесену при виконанні виконавчого провадження № 67950483.

Судові витрати просить покласти на приватного виконавця Недоступа Д.М.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги скарги та позицію свого представника, просила суд скаргу задовольнити в повному об`ємі.

Представник скаржника Косменюк О.М. в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, вважає, що оскаржувана постанова винесена приватним виконавцем у порушення вимог чинного законодавства, а тому підлягає до скасування. Так, при винесенні вказаної постанови приватним виконавцем порушено черговість застосування стягнення, оскільки спочатку накладається арешт на кошти боржника та інші цінності, а в цьому випадку приватним виконавцем одразу було прийнято рішення про арешт земельної ділянки та не було з`ясовано, чи є у боржника пропозиції щодо погашення заборгованості. Належним чином його довірителю не були направлені документи, зокрема й вимога в порядку ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», в постанові про опис майна відсутній підпис його довірителя та стягувача, що також, на його думку, є порушенням. У зв`язку з цим, вважає, що такі дії приватного виконавця порушують права скаржника, постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

Приватний виконавець Недоступ Д.М. в судове засідання не з`явився, попередньо на адресу суду подав відзив, у якому просить суд відмовити у задоволенні скарги та зазначає про те, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №67950483 з виконання виконавчого листа № 2-75/11 від 29.11.2019 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області щодо стягнення ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн. Згідно відмітки на виконавчому документі невідшкодованою залишилася заборгованість у розмірі 110719,47 доларів США та 186756,36 грн.

20.12.2021 року у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» розпочато примусове виконання вищевказаного рішення суду.

У відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», Земельного кодексу України та Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, встановлена можливість для державного виконавця накладати арешт, проводити опис та здійснювати реалізацію земельної ділянки боржника на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, при цьому жодна із цих дій не пов`язується (обмежується) з наявністю будь-якого речового права на таку земельну ділянку третіх осіб.

Щодо переважного права орендаря земельної ділянки на її купівлю, повідомляє, що згідно вимог чинного законодавства організатором земельних торгів є державний, приватний виконавець. Існує визначена законом процедура проведення земельних торгів і обов`язком організатора торгів є лише повідомлення суб`єкта переважного права на придбання земельної ділянки, про проведення таких торгів.

З приводу нібито порушення порядку опису та арешту земельної ділянки боржника зазначає, що строк у який проводиться опис майна прямо визначений Законом. При цьому черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Боржник з 28.12.2021 року, отримавши процесуальні документи виконавчого провадження, був обізнаний про відкрите виконавче провадження, щодо стягнення з нього коштів, та вимогу подати у п`ятиденний строк подати декларацію про майновий стан не виконав. На адресу боржника також було направлено вимогу про подання такої декларації та запропоновано на власний розсуд зазначити черговість майна на яке можливо звернути стягнення. Боржник на цю вимогу також не відреагував.

В ході проведення виконавчих дій, виконавцем вживалися заходи щодо виявлення активів боржника, проте встановлено, що боржник не має рахунків у банках та інших фінансових установах, рухомого майна, з нерухомості є лише земельна ділянка та житловий будинок.

Виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна саме на залишок заборгованості за виконавчим документом.

Крім того, ОСОБА_2 не позбавлена права в добровільному порядку виконати рішення суду, яке набрало законної сили та надати виконавцю докази такого виконання.

З приводу адреси розташування земельної ділянки, зазначає, що такі дані бралися з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому зазначена саме така адреса. Звертає увагу суду, що ця ж адреса зазначена і в договорі від 06.12.2021 року про передачу переважного права купівлі земельної ділянки.

Щодо відсутності в постанові підпису боржника вказує, що у відповідності до вимог чинного законодавства, у разі відсутності боржника, є обов`язковою присутність понятих, які і були залучені при винесенні оскаржуваної постанови.

На його думку, скаржник взагалі не пояснює в чому саме полягає порушення зазначеною постановою приватного виконавця його прав, а тому, навіть у разі встановлення порушення встановленого порядку вчинення виконавчих дій, але за відсутності порушеного права скаржника, така скарга задоволенню не підлягає.

У зв`язку із зазначеним просить суд відмовити у задоволенні скарги.

Від представника стягувача ПАТ АБ «Украгазбанк» на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що, на його думку при прийнятті оскаржуваної постанови приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень. Обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для скасування постанови про арешт земельної ділянки. Просить розгляд скарги проводити без участі представника стягувача та відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 у зв`язку з необґрунтованістю її вимог.

Вислухавши думку скаржника та її представника, врахувавши позицію приватного виконавця, викладену у направленому до суду відзиві, а також пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, відповідно до ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Встановлено, що 20.12.2021 року на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67950483).

Статтею 26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Приватним виконавцем встановлено, що Уманським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 110 719,47 доларів США та 188 010,91 гривень. Згідно відмітки на виконавчому документів залишок заборгованості становить 110 719,47 доларів США та 186 756,36 гривень.

У відповідності до ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений ст. 48 Закону, згідно положень частини 5 якої у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Разом з цим суд враховує правовий висновок, викладений в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 11.05.2021 року в справі №554/4712/15-ц, відповідно до якого сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вказуючи на недоведеність державним виконавцем факту відсутності іншого майна для виконання судового рішення та порушення черговості звернення стягнення, скаржник не зазначає, на яке саме його майно мав звернути стягнення державний виконавець та яке майно чи предмети необхідно реалізувати в першу чергу.

В даному випадку скаржник з 2011 року не скористався своїм правом виконати рішення суду №2-75/11, а також не надав виконавцю пропозицій щодо видів майна чи предметів, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, приватному виконавцю стало відомо, що за ОСОБА_2 зареєстроване майно: будинок загальною площею 103,8 кв.м., житловою площею 57,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка кадастровий номер якої :02:000:0759, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою : Черкаська область, Уманський район, Городецька сільська рада. У зв`язку з чим, приватним виконавцем 20.12.2021 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою і було накладено арешт на вищевказане майно, з урахуванням суми звернення стягнення.

Також, цього ж дня, приватним виконавцем у відповідності до вимог ст.ст. 5, 13, 18, 19, 76 Закону України «Про виконавче провадження», на ім`я боржника ОСОБА_2 було направлено вимогу, у якій боржника було зобов`язано у строк до п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги надати декларацію про доходи та майно, та з`явитися до приватного виконавця у певний час.

Вищевказані постанови та вимогу боржником ОСОБА_2 отримано особисто 04.01.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, у якому наявні відповідна відмітка.

В межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем, направлено запити щодо наявності у боржника іншого майна.

11.01.2021 року, після сплину визначених боржнику п`яти робочих днів з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги, приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої в присутності понятих, у відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», описано і накладено арешт на земельну ділянку, належну боржнику ОСОБА_2 . У вказаній постанові наявна інформація про те, що земельна ділянка перебуває в оренді у Фермерського господарства «Агрофірма «Базис». У графі «копію постанови про опис та арешт майна отримав:» приватним виконавцем зазначено про те, що сторонам виконавчого провадження копія цієї постанови буде направлена поштою. Крім підпису приватного виконавця, у постанові наявні підписи понятих.

Згідно супровідного листа № 73, приватним виконавцем Недоступом Д.М. на наступний день після винесення постанови направлено на адресу боржника та стягувача копія постанови про опис та арешт майна від 11.01.2022 року, що підтверджується фіскальними чеками ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, постанов передбачених п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня.

Щодо зазначеної в оскаржуваній постанові адреси її винесення та місця проведення виконавчих дій суд приймає до уваги посилання приватного виконавця на те, що відповідна адреса була зазначена згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо зареєстрованого за ОСОБА_2 майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0759 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою : Черкаська область, Уманський район, Городецька сільська рада.

Суд не враховує позицію скаржника щодо неможливості опису, арешту та реалізації в межах виконавчого провадження належної боржнику земельної ділянки, яка перебуває в оренді третіх осіб з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.2 ст.135 ЗК України у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", організатором земельних торгів є державний, приватний виконавець.

Згідно ч.3 ст. 135 ЗК України організатор земельних торгів з продажу земельної ділянки зобов`язаний письмово повідомити про проведення таких торгів суб`єкта переважного права на її купівлю не пізніше ніж за 30 календарних днів до дня проведення земельних торгів. Справжність підпису на повідомленні засвідчується нотаріально.

Отже за визначеною законом процедурою проведення земельних торгів обов`язком організатора торгів є лише повідомлення суб`єкта переважного права на придбання земельної ділянки, про проведення таких торгів.

За вказаних обставин, в цьому випадку питання, пов`язані з описом, арештом та реалізацією арештованого майна земельної ділянки, належної скаржнику, стосуються виключно прав суб`єктів переважного права на її купівлю, які не є стороною виконавчого провадження, а тому будь-які порушення прав скаржника неможливі.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Суд вважає, що при винесенні постанови приватним виконавцем в межах наданих законом повноважень та в передбаченому порядку було дотримано усіх необхідних кроків для забезпечення належного виконання боржником судового рішення, яке вступило в законну силу і на час звернення до суду з цією скаргою виконано не було. На думку суду зазначені у скарзі та підтримані у судовому засіданні скаржником та її представником підстави не впливають на суть виконання і не порушують права боржника. Боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу про необхідність подати декларацію про доходи, повідомити про заходи, які вживаються з метою погашення заборгованості, їй запропоновано надати, на власний розсуд, перелік майна на яке необхідно першочергово звернути стягнення. Але до часу отримання оскарженої постанови боржник ніяк не відреагував на наявність виконавчого провадження та не скористався наданими йому правами щодо порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скаржником не надано достатніх та належних доказів того, що його права, свободи чи інтереси як сторони виконавчого провадження були порушені винесеною приватним виконавцем постановою від 11 січня 2022 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №67950483, а тому скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 18, 48, 56, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 259-261, 263, 265, 268, 353-355, 447-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанови від 11 січня 2022 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №67950483 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 12.04.2022 року.

Суддя Р. В. Піньковський