Ухвала

13 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 554/3466/20

провадження № 61-3413ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Новицького Єгора Андрійовича на заочне рішення Октябрьського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал», про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - КП «Полтававодоканал», про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні власністю, задоволено.

Визнано неправомірною відмову у наданні згоди на проведення інженерних мереж водопостачання та водовідведення до житлового будинку

з господарськими спорудами за адресою:

АДРЕСА_1

Дозволено виготовлення проектно-технічної документації та виконання робіт з підключення до системи водопостачання та водовідведення житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - без згоди ОСОБА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

23 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Новицький Є. А. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Октябрського районного суду

м. Полтави від 10 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2022 року (надійшла до суду 08 квітня 2022 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про відмову

у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Полтавського апеляційного суду зазначено, що повний текст постанови складено 17 січня 2022 року.

Таким чином строк на касаційне оскарження відраховується з дня, наступного за днем складання повного тексту постанови, і останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 16 лютого 2022 року (середа).

Представник заявника звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 23 лютого 2022 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження та зазначив, що копію оскаржуваної постанови було отримано 01 лютого 2022 року.

Оскільки представник заявника не заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та не надав жодного доказу про дату отримання копії постанови суду апеляційної інстанції, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Також, подана касаційна скарга залишається без руху з огляду на таке.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката

Новицького Є. А. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Новицького Єгора Андрійовича на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць