Справа№938/180/22
Провадження № 2-з/938/7/22
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

18 квітня 2022 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про вжиття заходів забезпечення позову у справі №938/180/22

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

-приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни,

-приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича,

про: визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №13857,

без виклику учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредитні ініціативи", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Любомира Михайловича, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №13857, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №0806/1107/71-004 від 23.11.2007 в сумі 55 638,42 дол. США.

Разом із позовною заявою позивачами подано заяву від 13.04.2022 (Вх. №859/22 від 14.04.2022) про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до положень ст.122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно із ч.3 ст. 124 ЦПК України, законодавцем визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як уже зазначалося судом, заява про забезпечення позову надійшла до суду 14 квітня 2022, а відтак враховуючи, що 16 та 17 квітня були вихідними днями, та останній день строку визначеного ч.1 ст.153 ЦПК України припав на вихідний день, останнім днем строку розгляду заяви, виходячи із наведених положень процесуального закону, є 18.04.2022.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, законодавцем визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову може бути подана одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку .

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) вказано, що: «розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам".

Аналізуючи наведене, слід дійти висновку, що суд забезпечує позов, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за №13857, до вирішення справи в суді.

Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_1 посилається на те, що нею подано позов про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, однак 09.11.2021 приватним виконавцем на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження та вживаються активні заходи щодо стягнення із неї заборгованості за виконавчим написом та витрат виконавчого провадження.

Заявник вважає, що невжиття запропонованих нею заходів забезпечення позову матиме наслідком продовження вжиття виконавцем заходів щодо стягнення із неї відповідних коштів та відповідно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Як уже зазначалось судом, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Іншими словами, забезпечення позову можливе за наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Відтак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Разом з тим, наявність достатньо обґрунтованих фактичних обставин, які б слугували підставою для забезпечення позову, має бути підтверджена належними доказами, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому слід звернути увагу на те, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється з дотриманням основних засад цивільного судочинства, зокрема на засадах змагальності сторін, згідно якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову, учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі, зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Такі обставини повинні доводитись належними й допустимими доказами.

Однак, як встановлено судом, заявник жодним чином не конкретизує та не обґрунтовує, яким саме чином невжиття запропонованих заходів забезпечення позову утруднить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, в чому на його переконання полягатимуть такі труднощі. Заявник стверджує, що 09.11.2021 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо стягнення із належної їй заробітної плати коштів на погашення заборгованості згідно оскаржуваного виконавчого напису.

Разом з тим, заявник не наводить, яку суму щомісячно період із листопада 2021 по квітень 2022 утримує виконавець з його заробітної плати на погашення заборгованості у відповідному виконавчому провадженні відкритому за спірним виконавчим написом, чи взагалі здійснюються відповідні відрахування та якими доказами це підтверджується, чи звертався він до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчих дій та чи відмовив йому виконавець у задоволенні таких вимог.

Окрім того, заявником не долучено до заяви, ні оспорюваного виконавчого напису ні кредитного договору за яким, як стверджує заявник стягується заборгованість, що позбавляє суд можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відтак, заявником не доведено існування обставин, які б могли істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює заявнику його право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст.12-13, 76-80, 149, 150, 152, 153, 197, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 13.04.2022 (Вх. №859/22 від 14.04.2022) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №938/180/22.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://court.gov.ua/.

Суддя Роман ДЖУС