04.04.2022 Єдиний унікальний номер 205/1916/22
Єдиний унікальний номер 205/1916/22
Провадження № 2з/205/283/22
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04 квітня 2022 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна та Новокодацький відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2022 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову.

Свою заяву заявники обґрунтували тим, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та засуджено до позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 року, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 16 895 грн. 04 коп. та стягнуто моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., а всього 166 895 грн. 04 коп. У зв`язку із систематичним невиконанням ОСОБА_3 судових рішень, з нього рішеннями Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року та 26 вересня 2019 року було стягнуто штрафні санкції, постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2020 року було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року, стягнуто зі ОСОБА_3 штрафні санкції у загальному розмірі 35 175 грн. 65 коп. і судовий збір у розмірі 1 921 грн., в результаті чого загальна сума заборгованості на теперішній час становить 545 557 грн. 13 коп. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . 18 червня 2020 року ОСОБА_3 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вважає, що ОСОБА_3 навмисно відмовився від прийняття спадщини після смерті матері з метою уникнення від виконання зобов`язань перед заявниками. При цьому із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася її дочка, ОСОБА_4 , проте свідоцтво про право на спадщину до теперішнього часу не отримала. Таким чином, отримання ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на належну померлій ОСОБА_5 квартиру утруднить реальну можливість захистити права ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Зазначили, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незворотних наслідків та може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Просили суд заборонити приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Каширніковій С.О. вчиняти дії, пов`язані із видачею свідоцтва про спадщину на спадкове майно ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд, вивчивши матеріали заяви, враховуючи докази, що надані заявниками на підтвердження своїх вимог, вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову задоволенню не підлягають, оскільки задоволення заяви призведе до фактичного втручання суду в роботу органів нотаріату, що саме по собі є неприпустимим.

Разом з тим, заявник просить суд заборонити приватному нотаріусу вчиняти дії з видачі свідоцтва про право на спадщину та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії з квартирою АДРЕСА_1 , право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, хоча заявник у вступній частині заяви зазначає ОСОБА_4 і приватного нотаріуса як учасників справи, але у заяві зазначає, що має намір звернутися з позовом до ОСОБА_3 , тобто, особа, якій заявник просить заборонити вчиняти певні дії, не буде мати статусу сторони у справі.

Крім цього, у заяві не обґрунтовано, яким чином можуть сприяти виконанню рішення суду заходи забезпечення позову, які заявники просять вжити, також не було вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтування вимог заявників щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна та Новокодацький відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: