Постанова

Іменем України

08 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 205/3425/18

провадження № 61-19556св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Друга Дніпровська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 березня 2021 року у складі судді Приходченко О. С. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про усунення спадкоємця від права на спадкування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із такою заявою звернувся також син померлого ОСОБА_2 .

Вважає, що відповідач має бути усунутий від права на спадкування, оскільки за життя допомоги батькові не надавав, ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця та не спілкувався з ним понад 10 років.

Зазначала, що з квітня 2007 року ОСОБА_3 хворів, його заробіток не забезпечував достатній рівень для проживання, тому вона за свої кошти сплачувала комунальні платежі, купувала йому ліки, харчі, одяг, готувала їжу.

Сам ОСОБА_3 неодноразово намагався звернутися до свого сина за матеріальною допомогою, але останній уникав навіть розмови про допомогу, хоча мав можливість її надавати, ухилявся від зустрічей із батьком.

Окрім того, 26 квітня 2015 року ОСОБА_3 отримав відкриту черепно-мозкову травму, перебував на стаціонарному лікуванні, проте відповідач, який був обізнаний про тяжкий стан батька, допомоги не надавав та не навідував його, а з`явився лише після смерті останнього.

Вона самостійно займалася похованням ОСОБА_3 та оплачувала всі витрати, пов`язані з цим.

Враховуючи наведене, просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, встановивши відсутність доказів того, що ОСОБА_3 перебував у стані, що вимагає сторонньої допомоги, та відсутність з його боку можливості самостійно організовувати свій побут та догляд за собою, дійшов висновку про відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389, пунктом 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні справи.

Доводи інших осіб у справі

ОСОБА_2 подав відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2021 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Ленінського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 205/3425/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про усунення спадкоємця від права на спадкування.

Обставини справи

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк звернулися його син ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_1 .

Постановою Другої Дніпровської державної нотаріальної контори від 03 січня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що є спадкоємець першої черги.

Окрім того, постановою Другої Дніпровської державної нотаріальної контори від 16 листопада 2019 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю спору між спадкоємцями, нотаріальні дії зупинено до вирішення справи судом.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивачка посилалась на необхідність усунення відповідача від права на спадкування, оскільки він ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця за життя останнього.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, підставою касаційного оскарження рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 березня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року є посилання заявника на пункт 4 частини другої статті 389, пунктом 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, а саме суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи..

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Згідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки щодо тлумачення і застосування частини п`ятої статті 1224 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 453/968/17 (провадження № 61-17623св19), 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 14 лютого 2022 року у справі № 296/12034/18 (провадження № 61-15140св20).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець, яким є її брат, перебував у безпорадному стані, потребував тривалого догляду та допомоги саме ОСОБА_2 , а останній свідомо ухилялася від надання такої допомоги спадкодавцю у зв`язку із його безпорадним станом, тобто, не доведено сукупність обставин, які відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України можуть бути підставою для усунення від спадкування, дійшов обґрунтованих висновків про відмову у позові.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, зводяться до незгоди з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун