Провадження №2/524/1472/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у загальному позовному провадженні у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування (в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів (аліментів) на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В

До суду звернувся виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів (аліментів) на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначав, що у Службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 15.08.2016 року перебувають на обліку малолітні діти - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мити дітей, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть: серія НОМЕР_1 , видане 09.03.2016 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області).

Батько дітей, ОСОБА_3 , який є відповідачем у справі, вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.04.2016 року, справа № 524/2690/15-к, був засуджений до покарання у виглядi 5 (п`яти) років позбавлення волі. Згідно з довідкою про звільнення державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» від 11.08.2021 року серії ПОЛ № 02608, ОСОБА_3 11.08.2021 року звільнений за відбуттям строку покарання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.06.2021 року встановлено адміннагляд стосовно останнього строком на 1 рік.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.09.2016 року № 819 малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.10.2016 року № 956 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначена опікуном малолітніх онуків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У серпні 2021 року батько дітей ОСОБА_3 після повернення з колонії не виконує свої батьківські обов`язки, самоусунувся від виховання дітей, не турбується про їх життя та здоров`я, не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

13.12.2021 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було прийнято рішення № 1712 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 »

Позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку кожного місяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які перераховувати на особисті рахунки дітей, які буде відкрито у відділенні Державного ощадного банку України.

Ухвалою судді від 31.01.2022 року було відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Учасники справи, які були залучені до участі у справі ухвалою судді від 31 січня 2022 року, у підготовче судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Представник позивача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, та одночасно третьої особи - Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Кузєва І.Ж. у підготовче судове засідання не прибула, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі в підготовчому судовіому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав у повному обсязі, просив розглянути позов без його участі, зі змістом ст. 166 СК України щодо правових наслідків позбавлення батьківських прав був ознайомлений, не заперечував проти розгляду справи у підготовчому судовому засіданні.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

З 15.08.2016 року у Службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області перебувають на обліку малолітні діти - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дітей, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть: серія НОМЕР_1 , видане 09.03.2016 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області).

Батько дітей, ОСОБА_3 , який є відповідачем у справі, вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.04.2016 року, який ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.07.2016року залишений без змін, був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виглядi 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з довідкою про звільнення державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» від 11.08.2021 року серії ПОЛ № 02608, ОСОБА_3 11.08.2021 року звільнений за відбуттям строку покарання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.06.2021 року встановлено адміннагляд стосовно останнього строком на 1 рік.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.09.2016 року № 819 малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 03.10.2016 року № 956 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначена опікуном малолітніх онуків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають в родині опікуна за адресою: АДРЕСА_1 .

11.11.2021 року ОСОБА_5 звернулась до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою щодо позбавлення батьківських прав її сина ОСОБА_3 стосовно його малолітніх дітей вказала, що після повернення з колонії ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов`язки, самоусунувся від виховання дітей, не турбується про їх життя та здоров`я, не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

04.12.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради із повідомленням про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просив розглядати питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області без його участі.

18.10.2021 року відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, для з`ясування думки дітей, спеціалістом Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області була проведена бесіда з дітьми стосовно позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно них, за результатами якої малолітні діти повідомили, що бажають проживати разом з бабусею.

Батько участі у вихованні дітей не приймає, коштів на їх утримання не надає, позов визнав у повному обсязі.

13.12.2021 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було прийнято рішення № 1712 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 », згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітніх дітей.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

У ході розгляду справи було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочок, оскільки не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для виховання, не спілкується з дітьми. Відповідачем ОСОБА_3 не спростовано відсутності поважних причин ухилення від здійснення батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються в частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Одночасно, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень, наданих в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили, суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах; чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, суд вважає достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, звідси суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на корить держави судовий збір у розмірі 1816 грн за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей за ставкою на день подання позову.

Керуючись ст. 143, 150, 164, 166, 180 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 197-200, 206, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування (в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 кошти (аліменти) на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дітей у відділенні АТ «Державний Ощадний банк України» з 30 грудня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

Позивач: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, юридична адреса: Полтавська область, м.Кременчук, пл.Перемоги, буд. 2;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Треті особи:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, місцезнаходження за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Льва Толстого, буд. 38.

Повний текст рішення виготовлено 11 квітня 2022 року.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти діб з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: