Дата документу 19.04.2022 Справа № 331/4461/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/4461/21 Головуючий у 1 інстанції: Солодовніков Р.С.
№ 22-ц/807/573/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електроенергії,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електроенергії.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 19.03.2021 р. працівниками позивача проведена перевірка дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі - Правила) за місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої встановлено відсутність пломби ПАТ «Запоріжжяобленерго». По даному факту порушення споживачем Правил на підставі п.8.2.6 складено акт №10004974 від 19.03.2021 р. і виписаний рахунок у сумі 2475,83 грн. Також на підставі п. 5.5.10 Правил просить стягнути витрати на проведення технічної перевірки у сумі 423,28 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача борг за не обліковану електричну енергію в сумі 2899,11 грн, а також судові витрати..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України відповідач заперечує проти апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2021 представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тургенєва, 14Л-2 було виявлено порушення ПРРЕЕ та, відповідно до п. 8.2.5 Правил, складено Акт від 19.03.2021 №10004974 (далі - Акт), з наступним формулюванням: «Порушив п. 2.3.4 п. 5.5.5, відсутність пломби ПАТ «Запоріжжяобленерго» (20034579), встановленої на виносній шафі обліку. Порушення виявлено під час технічної перевірки, продемонстровано споживачу». Відповідно до протоколу засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ від 22.01.2021 р. №963, за результатами розгляду акту про порушення ПРРЕЕ комісія прийняла рішення виконати розрахунок не облікованої електроенергії по акту згідно п.8.2.6, п.8.4.2 2), п. 8.4.8 1), п.8.4.11 Правил за період з 17.02.2021 по 19.03.2021 на суму 2475,83 грн, загальна вартість послуг 423,28 грн.

Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом встановлено, що копія Акту про порушення від 19.03.2021 №10004974, додана позивачем до позову в графі «порушив» містить посилання на відсутність пломби ПАТ «Запоріжжяобленерго» №20084579 встановленої на виносній шафі обліку, в той час як перевіркою Відділу НКРЕКП у Запорізькій області вказується про відсутність пломби ПАТ «Запоріжжяобленерго» з іншим номером № 20034579 (а.с. 5, 29).

Судом також встановлено, що Акт про порушення від 19.03.2021 № 10004974 містить подвійне тлумачення, оскільки у Акті про порушення зазначено про відсутність пломби №20034579, яка не вказана у акті встановлення /заміни/технічної перевірки /контрольного огляду/збереження пломб вузла обліку, встановленого на об`єкті Споживача від 08.10.2019, що є порушенням вимог складання акту про порушення, передбачених пунктом 8.2.5 Правил.

Під час огляду судом оригіналу Акту встановлено наявність виправлення номеру пломби ПАТ «Запоріжжяобленерго» №20034579 на №20084579.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено влив відповідача на роботу засобу обліку, внаслідок якого ОСОБА_1 здійснював безоблікове споживання електричної енергії, внаслідок чого підстави для стягнення з відповідача вартості необлікованої електричної енергії і відшкодовування завданих збитків відсутні.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 з 2015 року є споживачем електричну енергію та здійснює оплату спожитої електричної енергії на підставі виставлених позивачем рахунків. Відповідно до статті 202 ЦК України, сторони вчинили дії, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків, тобто вчинили двосторонній правочин (договір) щодо купівлі-продажу електричної енергії.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 611 ЦК України).

Відповідно до підпункту 20 пункту 5.5.5 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, задані оператору систем та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Згідно із пунктом 5.2.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - Кодекс), електроустановки споживачів та інших учасників ринку мають бути забезпечені повіреними, введеними в експлуатацію та прийнятими до розрахунків (введеними в облік) вузлами обліку, а також (за потреби) засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) для контролю якості електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.5.1 Кодексу, власники (користувачі) електроустановок, об`єктів або окремих елементів об`єкта, території (приміщення), де встановлені засіб комерційного обліку (далі - ЗКО), пломби та індикатори впливу (зокрема електричного/магнітного поля) на ЗКО, а також інше обладнання вузлів обліку, відповідають за їх збереження і цілісність (зокрема дотримання обумовлених проектом параметрів зовнішнього середовища, захист від пошкоджень та зовнішнього втручання) відповідно до акта пломбування (документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗКО, установлених пломб та індикаторів).

Пунктом 5.16.1 Кодексу регламентовано, що з метою запобігання несанкціонованому втручанню та доступу до елементів або функції настроювання ЗВТ у складі вузла обліку за результатами технічної перевірки такі ЗВТ та вузол обліку пломбують.

Відповідно до пункту 5.16.2 Кодексу, ЗВТ мають бути опломбовані на затискній кришці пломбою оператора системи.

Згідно із пунктом 8.2.4. Правил, у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

Відповідно до пункту 8.2.5 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

Доводи позивача у апеляційній скарзі щодо не обґрунтування підстав вважати вірним номер пломби ПАТ «Запоріжжяобленерго» №20034579 та ненадання оцінки судом першої інстанції усім доказам у справі на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Щодо тверджень апелянта з приводу незрозумілості підстав прийняття оскаржуваного рішення в силу того, що предметом спору є стягнення вартості не облікованої електроенергії, а не дослідження Акту про порушення від 19.03.2021 на питання відповідності вимогам Правил, колегія суддів зазначає наступне. Основною передумовою стягнення вартості не облікованої електроенергії є зафіксовані належним чином, в установленому законодавством порядку порушення правил споживання таких послуг фізичною особою-споживачем. Зазначені факти порушень оформлюються уповноваженими особами у вигляді акту про порушення згідно з установленою законом формою (п. 8.2.5 Правил). При цьому, дотримання вимог та порядку оформлення є необхідним для подальшого здійснення правомірного розрахунку спожитої не облікованої електроенергії. В силу зазначеного, колегія суддів відхиляє вищенаведене твердження апелянта.

В силу зазначеного вище, керуючись наведеними положеннями законодавства, якими регламентується порядок та процедура нарахування споживачам обсягу та вартості не облікованої електроенергії, судовою колегією спростовуються доводи ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо того, що сам факт порушення Правил є достатньою підставою для визначення обсягу та вартості не облікованої електроенергії.

Посилання апелянта на те, що відсутність пломби дозволила споживачу безобліково споживати електричну енергію не підтверджуються жодними доказами та ґрунтуються на припущеннях, в силу чого вважаються судовою колегією безпідставними.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянта з огляду на таке. Оскаржуване рішення містить вимогу про стягнення суми боргу у розмірі 6 449,78 грн. Судом першої інстанції розраховано невраховану позивачем оплату у розмірі 2 517,95 грн. Утім, позивач у наведеному в апеляційній скарзі розрахунку вираховує 2 951,72 грн, не обґрунтувавши причини неспівпадіння зазначених сум. У зв`язку із необґрунтованістю зазначених розбіжностей у розрахунках, колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянта.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» не спростовано факту виправлення номеру пломби, зазначеної у Акті від 19.03.2021 р. та не надано жодних пояснень з приводу неспівпадіння інформації, зазначеною у примірнику, наданому ОСОБА_1 , та у примірнику, доданому до позовної заяви.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що Акт про порушення містить подвійне тлумачення щодо відсутності відповідної пломби, при наявності пломб (без пошкоджень) на лічильнику та іншої пломби на виносній шафі обліку, що вказує на не доведеність факту розкрадання електричної енергії, в силу чого Акт про порушення від 19.03.2021 №10004974 вважається таким, що складений з порушенням вимог п. 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII Правил.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: О.З. Поляков

С.В. Кухар