У х в а л а

21 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 761/11898/21

провадження № 61-2361ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі № 761/11898/21 (провадження 2/761/7629/2021) до набуття законної сили рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у цивільній справі № 761/11223/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання покупцем за договором.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року - без змін.

09 лютого 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі як процесуальний документ, що може бути оскаржений, передбачений відповідно пункту 14 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній у зазначеному переліку, а отже така ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду за результатами перегляду цієї ухвали не підлягають касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

У відповідності до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук