Справа №443/43/22
Провадження №2-о/443/20/22
РІШЕННЯ

іменем України

12 квітня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Цюмрака М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,заінтересована особа Бібрська міська рада Львівської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

встановив:

заявники звернулись до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою, в якій просять встановити факт спільногопроживання з січня 1999 року з їхнім батьком ОСОБА_3 до дня його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Кнісело, Жидачівського району Львівської області.

В обґрунтування заяви, покликаються на те, що заявники народилися і проживали у с.Кнісело, Жидачівського району Львівської області. Згідно витягу з погосподарської книги села Кнісело, станом на 30.06.1990 року житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В даному господарстві станом на 30.06.1990 року разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інших членів господарства не було. Матір за життя працювала в колгоспі, а тому отримала земельний пай розміром 1,5112 га., який батько фактично успадкував, однак у нотаріальну контору з приводу отримання спадщини після смерті дружини не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько, після смерті якого вони звернулися до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва на спадкове майно, однак нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва, мотивуючи відмову тим, що вони пропустили піврічний термін, передбачений цивільним законодавством на подання заяви. Зазначають, що термін на подання заяви вони не пропустили, оскільки їхній батько був похилого віку та був інвалідом, а тому вони після смерті матері змушені були посилитися до батька і його доглядати, так як він не хотів їхати жити ні до кого із дітей, а хотів жити у своїй хаті. Встановлення факту сумісного проживання необхідне для звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від від 11.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до розгляду.

Заявник ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні заяву підтримали з мотивів викладених у такій. Просили заяву задоволити.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляну справу у його відсутності, заяву просить задоволити.

Представник занітересованої особи - Бібрської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними в матеріалах справи документами.

Заслухавши вступне слово заявника та її представника, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про серії НОМЕР_1 від 04.02.1999 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Кнісело, Жидачівського району Львівської області (а.с.5).

Як видно з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.08.2004 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Кнісело Жидачівського району Львівської області (а.с.4).

Відповідно до витягу з погосподарської книги села Кнісело №1004 від 10.11.2020 року, станом на 30.06.1990 року, житловий будинок АДРЕСА_2 відноситься до категорії «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . В даному господарстві станом на 30.06.1990 року, з ним була зареєстрована і проживала - дружина ОСОБА_4 , 1929 р.н., яка померла 1999 року. Інших членів господарства не було (а.с.9).

Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради №333 від 07.10.2021 року, ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Оскільки ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла у 1999 році залишився один, будучи інвалідом Великої Вітчизняної війни, йому потрібна була стороння допомога. У зв`язку з цим, його діти, син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 з 1999 року проживали без реєстрації разом з батьком у його житловому будинку, де здійснювали за ним догляд до його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі колишньої Кніселівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про одруження виданого повторно серії НОМЕР_4 , 04.09.1968 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, заявники звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. №163/02-31 від 21.07.2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їхнього батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що вони пропустили піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.10).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, дала покази про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали у с.Кнісело, Жидачівського району Львівської області, мали двох дітей. ОСОБА_4 працювала в колгоспі. Після смерті дружини у 1999 році, їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали із своїм батьком у с.Кнісело, Жидачівського району Львівської області, доглядали його до дня смерті.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України предбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявники позбавлені можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що заявники позбавлені можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідка, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом із батьком ОСОБА_9 із 1999 року до дня його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Кнісело, Жидачівського району, Львівської області, а тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом із батьком - ОСОБА_9 із 1999 року до дня його смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Кнісело, Жидачівського району, Львівської області

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка