Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2022 Справа №607/8530/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря М.О. Мокрій

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про встановлення факту проживання сімєю та визнання квартири спільною сумісною власністю, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про: встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 2006 року і по 21 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що до дати звернення в суд з означеним позовом ОСОБА_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . До 21 грудня 2020 року вона проживала за цією адресою із ОСОБА_4 однією сім`єю в цивільному шлюбі, без реєстрації, та вели спільне господарство. Так як обоє уже побували у зареєстрованому шлюбі ( ОСОБА_4 розлучений, ОСОБА_6 вдова), тому бачили своє сімейне життя та щастя разом без реєстрації, у цивільному шлюбі. ОСОБА_5 та покійний ОСОБА_4 мали взаємні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом. Також ОСОБА_5 своєю працею та коштами усі роки брала участь в утриманні даного житла, робила косметичний ремонт, оплачувала комунальні послуги. Усі побутові обов`язки виконувались нею як дружиною разом із покійним ОСОБА_4 - готування, прання, прибирання та підтримання у належному стані квартири та ін. В останні роки, у звязку з важкою хворобою ОСОБА_4 , позивачка ним опікувалася та всіляко доглядала й забезпечувала його нормальну життєдіяльність.

Разом із ними проживала малолітня внучка (підопічна) ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої ОСОБА_4 відносився як до рідної.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, й ОСОБА_5 , як його цивільна дружина, здійснила поховання та одноосібно понесла усі витрати. Після смерті ОСОБА_4 в нього залишилося спадкове нерухоме та рухоме майно. Вважаючи ОСОБА_4 своїм чоловіком, ОСОБА_8 звернулась до приватного нотаріуса по місцю реєстрації померлого з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус надала їй відмову, в зв`язку з тим, що уже відкрита спадкова справа у приватного нотаріуса Бури Н.О. за заявою про прийняття спадщини донькою померлого ОСОБА_9 . При зверненні із заявою до ОСОБА_10 позивачка отримала відмову так як в офіційному шлюбі вони не перебували, а факт спільного проживання судом не встановлений.

З огляду на таке в судовому засіданні позивача та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. В останнє судове засіданні від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

В судовому засіданні відповідачка та її представник вимогу позивачки заперечили за безпідставністю, про що надали відповідний відзив на позов.

Третя особа не забезпечила явку в судове засідання повноважного представника, заяв по суті на адресу суду не надсилала.

Розглянувши матеріали справи, Суд встановив наступні обставини.

Отже, позивачка ОСОБА_5 позивається до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про: встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 2006 року і по 21 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Пояснила суду, що до дати звернення в суд з означеним позовом ОСОБА_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . До 21 грудня 2020 року вона проживала за цією адресою із ОСОБА_4 , однією сім`єю в цивільному шлюбі без реєстрації та вели спільне господарство. Так, як обоє уже побували у зареєстрованому шлюбі ( ОСОБА_4 розлучений, ОСОБА_6 вдова), тому бачили своє сімейне життя та щастя разом без реєстрації, у цивільному шлюбі. ОСОБА_5 та покійний ОСОБА_4 мали взаємні права та обов`язки, були пов`язані спільним побутом. Також ОСОБА_6 своєю працею та коштами усі роки спільного проживання з ОСОБА_4 , брала участь в утриманні даного житла, робила косметичний ремонт,, оплачувала комунальні послуги. Усі побутові обов`язки виконувались нею як дружиною разом із покійним ОСОБА_4 - готування, прання, прибирання та підтримання у належному стані квартири та ін. В останні роки, у звязку з важкою хворобою ОСОБА_4 , позивачка ним опікувалася та всіляко доглядала й забезпечувала його нормальну життєдіяльність.

Разом із ними проживала малолітня внучка (підопічна) ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої ОСОБА_4 відносився як до рідної доньки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, й ОСОБА_5 , як його цивільна дружина, здійснила поховання та одноосібно понесла усі витрати. Після смерті ОСОБА_4 в нього залишилося спадкове нерухоме та рухоме майно. Вважаючи ОСОБА_4 своїм чоловіком, ОСОБА_8 звернулась до приватного нотаріуса по місцю реєстрації померлого з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус надала їй відмову, в зв`язку з тим, що уже відкрита спадкова справа у приватного нотаріуса Бури Н.О. за заявою про прийняття спадщини донькою померлого ОСОБА_11 . При зверненні із заявою до ОСОБА_10 позивачка отримала відмову так як в офіційному шлюбі вони не перебували, а факт спільного проживання судом не встановлений.

Також надала суду пояснення, що на спірну квартиру АДРЕСА_2 , має поширюватися режим спільної сумісної власності позивачки та покійного ОСОБА_4 , оскільки майно було набуте у період їхніх з ОСОБА_4 фактичних шлюбних відносинах.

На підтвердження позовних вимог надала наступні письмові докази власну копію витягу з паспорта громадянина України; копію свідоцтва про народження онучки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про поховання ОСОБА_4 , видане на імя ОСОБА_5 23.12.2020 року; копію договору на організацію та проведення поховання від 22.12.2020 року, укладеного між ОСОБА_5 та СКП Ритуальна служба ТМР; копію квитанції про сплату СКП Ритуальна служба ТМР за тимчасовий пам`ятний знак на суму 1600 гривень; видаткову накладу від 22.12.2020 року про придбання матеріалів та предметів на поховання загалом на суму 17785 гривень; довідку ДП Східний Масив плюс ПП Східний масив від 28 квітня 2021 року змістом якої стверджується, що ОСОБА_5 проживає без реєстрації в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , й ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за даною адресою з 22.06.2006 року до дня смерті; акт від 28 квітня 2021 року про фактичне проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 разом з онучкою під опікою ОСОБА_7 ; відповідь адвокату Рукавцю О.В. від Управління сімї, молодіжної політики та захисту дітей Служби у справах дітей Тернопільської міської ради від 05.05.2021 року №191/05-24.3.2/24-67, змістом якої стверджується, що розпорядженням голови Шумської РДА від 2014 року малолітню дитину ОСОБА_7 , позбавлену батьківського піклування, передано під опіку ОСОБА_2 з часу встановлення опіки дитина проживає з опікуном в АДРЕСА_1 , та спільно з власником квартири ОСОБА_4 з котрим опікун проживала та вела спільне господарство; копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_12 від 1996 року; інформаційною довідкою з спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.03.2021 року №64089718; фотографічними зображеннями в кількості 14 шт. спільного проведення часу позивачки, її онучки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ; копію листа Тернопільської ЗОШ №10 від 21.05.2021 року яким повідомлено, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 ходив на шкільні свята ОСОБА_13 , дитина називала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мамою і татом; копію грамоти ЗОШ №10 від 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «батькам за активну участь у вихованні донечки ОСОБА_13 ; копію довіреності від 20 березня 2006 року від імені ОСОБА_14 на імя ОСОБА_4 купити за ціну та на умовах за його розсудом квартиру в м. Тернополі; копію нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 31.03.2006 року, про купівлю ОСОБА_14 , через повіреного ОСОБА_4 , у ОСОБА_15 квартири АДРЕСА_2 ; копії чеків; копії з медичної карти ОСОБА_4 ;

Натомість сторона відповідача суду надала наступні пояснення відсутні підстави стверджувати, що позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 ; разом з тим ОСОБА_16 , як донька ОСОБА_4 , є спадкоємцем першої черги за законом, не усунута від права на спадкування, заяви про відмову від прийняття спадщини не подавала. Стороною відповідача не заперечується факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , проте ОСОБА_17 заперечує їх (позивачки та ОСОБА_4 ) фактичні сімейні відносини. Окремо відповідачка зазначає, що спірну квартиру було набуто її батьком 23.06.2006 року на підставі договору дарування за реєстровим номером 2538, а отже на це майно не може поширюватися режим спільної сумісної власності.

На підтвердження заперечень відповідачка надала наступні письмові докази довідку ТОВ Міське бюро технічної інвентаризації від 28.05.2020 року №1248, змістом якої зазначено, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 , набута ним на підставі договору дарування, посвідченого 23 червня 2006 року, й право власності на яку зареєстроване 18 липня 2006 року; копію будинкової книги; копію повідомлення приватного нотаріуса Н.О. Бура, змістом якого зазначено, що 23.06.2006 року за реєстровим номером 2538, нотаріально посвідчено договір дарування, за яким дарувальник ОСОБА_14 подарувала квартиру АДРЕСА_2 обдарованому ОСОБА_4 ; копію дубліката самого договору дарування від 23.06.2006 року в реєстрі за № 2538; копію листа КП Шумське бюро технічної інвентаризації від 19.09.2021 року з інформацією про те, що за ОСОБА_5 зареєстровано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 ; копію договору дарування від 23.06.2006 року посвідченого нотаріально, змістом котрого зазначено, що дарувальник ОСОБА_4 подарував обдарованій ОСОБА_18 (племінниця ОСОБА_4 та донька ОСОБА_19 ) належну дарувальнику 1/6 частку квартири АДРЕСА_4

З приводу поширення права спільної сумісної власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 , Суд наголошує таке.

Не вдаючись в характер відносин покійного ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за загальним правилом - згідно частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Допитана в судовому засіданні в режимі відео конференції свідок ОСОБА_18 показала, що вона є племінницею покійного ОСОБА_4 та двоюрідною сестрою відповідачки ОСОБА_20 .. Її мати ОСОБА_14 (сестра ОСОБА_4 ) продовж тривалого часу проживала та працювала за межами України в Республіці Греція, й з метою придбання квартири для доньки надсилала кошти в Україну в валюті євро, всього близько 29 000 євро. Оскільки в 2006 році мати свідка проживала в Греції, а сама свідок проживала в м. Києві, ОСОБА_14 оформила довіреність на імя свого брата ОСОБА_4 якою уповноважила його оформити договір купівлі квартири в м. Тернополі і укласти з експлуатуючими організаціями договори обслуговування цієї квартири. В кінці березня мати свідка попросила її зняти кошти в сумі близько 29 000 євро, щоб розрахуватися за придбання квартири. Оформлення угоди було призначене на 31.03.2006 року, цього дня свідок зняла гроші й 31.03.2006 року було укладено і посвідчено договір купівлі продажу ОСОБА_14 , через повіреного ОСОБА_4 , у ОСОБА_15 квартири АДРЕСА_2 .

Надалі, повернувшись в Україну, мати свідка 23.06.2006 року означену вище квартиру подарувала своєму брату ОСОБА_4 , про що складено договір 23.06.2006 року за нотаріально посвідчений за реєстровим номером 2538, договір дарування, за яким дарувальник ОСОБА_14 подарувала квартиру АДРЕСА_2 обдарованому ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що цього ж дня було укладено інший договір дарування від 23.06.2006 року посвідчений нотаріально, змістом котрого дарувальник ОСОБА_4 подарував обдарованій ОСОБА_18 (племінниця ОСОБА_4 та донька ОСОБА_14 ) належну дарувальнику 1/6 частку квартири АДРЕСА_4 .

Змістом п.2 означеного вище договору стверджується, що частка в квартирі АДРЕСА_5 належала дарувальнику ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Тернопільським міським БТІ згідно з розпорядженням керівника органу приватизації іншими словами 1/6 частка цієї квартири була набута ОСОБА_4 безоплатно в порядку приватизації.

Системний аналіз наданих учасниками справи доказів дозволяє Суду стверджувати, що набуту за життя ОСОБА_4 спірну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , не можна вважати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навіть припустивши існування в останніх фактичних шлюбних відносин на час набуття квартири у власність, оскільки підставою виникнення у ОСОБА_4 цивільних прав і обов`язків на це майно був договір дарування, а фактично обміну власної, набутої в порядку приватизації частки в квартирі по АДРЕСА_6 . Спільної участі ОСОБА_5 в набутті цієї квартири Судом не встановлено, а отже режим права спільної власності на квартиру АДРЕСА_7 , не може поширюватися. Відтак до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_4 має входити вся квартира, а не Ѕ її частка.

Окрім цього, в частині обраного способу захисту цивільного права ОСОБА_5 щодо визнання спільною сумісною власністю квартири, Суд не вважає цей спосіб вірним з моменту смерті власника квартири, відносини права власності трансформувалися у спадкові, а відтак належним могло б бути оспорювання позивачкою права на спадкування частки в спадковому майні, однак не мав бути спір про режим права власності, коли власник/співвласник майна помер.

Щодо вимоги ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без шлюбу у період з 2006 року і по 21 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , Суд наголошує наступне.

Метою звернення ОСОБА_5 з означеною вимогою є створення умов реалізації права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Отже, згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності, велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер.

До особистих немайнових прав подружжя відносяться ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов 'язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу.

Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей.

Відтак Суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю «сім`ї», є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі.

Окремо суд наголошує на істотному значенні додатково наданих стороною позивача письмових доказах: копіях з медичної карти ОСОБА_4 ; медичного висновку Одеського НДІ очних хвороб та тканинної терапії; пенсійного посвідчення ОСОБА_4 від 27.11.2007 року; консультативного висновку спеціаліста окуліста Тернопільської обласної консультативної поліклініки від 27.07.2005 року, індивідуальною програмою реабілітації інвалідів від 14.09.2007 року; висновку консультанта від 18.07.2007 рокую. Цими доказами стверджується наявність у покійного ОСОБА_4 інвалідності з дитинства по зору, у зв`язку з травмою ока (проникаюче поранення роговиці, травматична набухаючи катаракта, хронічний цикліт). Внаслідок хвороби ока у ОСОБА_4 було частково втрачено трудову діяльність та орієнтацію, протипоказано роботи, які потребують бінокулярного зору, висновок про працездатність міопія лівого ока; також підтвердилися доводи сторони позивача про існування у покійного ОСОБА_4 проблем з серцем, котрі прогресували.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала суду, що вона була сусідкою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по будинку по АДРЕСА_7 будинок старий, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 буди новими жильцями, і свідок їх бачила по початках нечасто, потім значно частіше. Вони завжди були разом, доглядали і виховували внучку ОСОБА_22 (свідок думала, що це їх спільна внучка). На початках ОСОБА_4 їздив білим бусом, останніх 1,5 2 роки у же не їздив по стану свого здоровя. Свідку відомо, що ОСОБА_4 не бачив на одне око, страждав на хворобу серця, останні роки мав нездоровий, «тучний вигляд, погано пересувався, і ОСОБА_23 його постійно опікувала допомагала пересуватися сходами, водила за руку, завязувала шнурки на взутті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду показала, що також є сусідкою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по будинку по АДРЕСА_7 знає останніх впродовж 15 років; спочатку бачилися нечасто, пізніше 2-3 рази на день. Він чоловік «тучної» тілобудови, страждав на хворобу серця і мав поганий зір. ОСОБА_25 його «майже постійно тягала», він задихався. Всю роботу по дому та ремонт робила ОСОБА_23 , оскільки ОСОБА_26 був хворий, його мама також була хвора і ОСОБА_23 її також періодично доглядала. Останні 1,5 2 роки ОСОБА_23 його постійно опікувала допомагала пересуватися сходами на 4 поверх, водила за руку, зав`язувала шнурки на взутті, він не міг в побуті себе обслуговувати. ОСОБА_26 дуже любив ОСОБА_22 , онучку ОСОБА_27 , котра з ними жила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 суду показала, що також є сусідкою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по будинку по АДРЕСА_7 знає останніх з дня їх заселення в квартиру. ОСОБА_23 та ОСОБА_26 жили сімєю, завжди були разом, ходили за руку, й свідку в голову не приходило, що вони не перебувають в шлюбі. ОСОБА_26 був повний, страждав на хворобу серця і мав поганий зір. Останні роки ОСОБА_23 його доглядала і опікувала в побуті одягала та взувала, водила його за руку і допомагала ходити сходами, бо він ( ОСОБА_26 ) задихався. Одного разу свідок, незважаючи на похилий вік, також допомагала ОСОБА_27 «витягнути» ОСОБА_26 на 4 поверх в квартиру. Окремо свідок зазначила, що доньки ОСОБА_4 за 15 років вона жодного разу не бачила.

Суд наголошує, що наданими стороною позивача, означеними вище письмовими доказами та показами свідків, підтверджується існування між позивачкою та покійним ОСОБА_4 стосунків, притаманних загальновизнаному поняттю «сім`ї» - існування у них почуття любові та взаємної прихильності, наявність у них спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, спільної турботи та виховання малолітньої ОСОБА_13 .

Аналізуючи надані стороною позивача та досліджені в засіданні докази, Суд вважає доведеним існування в позивачки та ОСОБА_4 відносин тотожних офіційному подружжю, також є доведеним право ОСОБА_5 на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , а з огляду на встановлені обставини опіки та всебічної допомоги ОСОБА_5 спадкодавцю ОСОБА_4 , котрий останні 1, 5 2 роки перебував фактично в безпорадному стані внаслідок важких хвороб, позивачка вправі претендувати на спадкування в порядку ч.2 ст. 1259 ЦК України; поряд з цим ця обставина не є предметом спору і не підлягає судовому захисту поза межами позовних вимог.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 2006 року і по 21 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судовий збір в сумі 908 гривень стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня cкладання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_5 АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_17 АДРЕСА_8

Головуючий суддяВ. М. Братасюк