УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 1005/7132/2012

провадження № 61-21379ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року у складі судді Семенюти О. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Олійника В. І., Сушко Л. П. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» (далі - ТОВ «Файненс Компані») звернулося до суду з заявою, у якій просивзамінити (позивача) стягувача ПАТ «Омега Банк» у виконавчому провадженні № 39308577 по виконанню виконавчого листа від 25 червня 2013 року № 2/1005/1931/2012 на ТОВ «Файненс Компані».

Заява мотивована тим, що 07 березня 2019 року між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані» укладено договір № 1 відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Колесник О. І. Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору про відступлення банк передав новому кредитору право вимоги за кредитним договором від 31 січня 2008 року № 1095-Ф, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «Сведбанк Інвест», а також за іншими договорами, які були укладені на забезпечення цього кредитного договору, зокрема за іпотечним договором від 19 березня 2008 року № 1095-Ф/ІП-8.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року,заяву ТОВ «Файненс Компані» задоволено частково.

Замінено стягувача ПАТ «Омега Банк» у виконавчому провадженні № 39308577 по виконанню виконавчого листа від 25 червня 2013 року № 2/1005/1931/2012 на ТОВ «Файненс Компані».

В іншій частині заяви відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит», ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» не набули права вимоги за спірним кредитним договором і не є належними стягувачами у виконавчому провадженні. Права за кредитним договором перейшли до ТОВ «Файненс Компані» відповідно до договору відступлення права вимоги, отже наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження у порядку статті 442 ЦПК України. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії.

В частині відмови у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що заміна сторони у процесі статтею 442 ЦПК України не передбачено.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, виходив з обґрунтованості вимог заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження ПАТ «Омега Банк» правонаступником ТОВ «Файненс Компані». Зазначив, що ПАТ «Омега Банк» було власником прав вимоги до ОСОБА_1 , відчуження права вимоги до відповідача є правомірним. ТОВ «Файненс Компані» згідно з укладеним між ним та ПАТ «Омега Банк» договором про відступлення права вимоги від 07 березня 2019 року набуло право вимоги за кредитним договором від 25 червня 2013 року № 2/1005/1931/2012. Рішення суду не виконано, виконавче провадження перебуває в відділі примусового виконання рішень, яке відкрито постановою від 28 березня 2013 року № 39308577.

29 грудня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення ухвалені при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2020 року у справі № 917/1339/16, від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц, від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16, від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/21, від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц. Суди не звернули увагу на те, що заява ТОВ «Файненс Компані» про заміну сторони виконавчого провадження є передчасною, попередні договори про відступлення права вимоги, укладені 04 липня 2015 року, 23 серпня 2016 року, 12 грудня 2019 року, суди не визнавали недійсними та не підпадають під ознаки нікчемності, тому в силу статті 204 ЦК України є правомірними.

Відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 184, частини другої статті 185, 190, 388 ЦК України у подібних правовідносинах, ПАТ «Омега Банк» обрано неефективний спосіб захисту, оскільки перед відчуженням права вимоги заявник мав витребувати чи визнати за собою таке право.

Суди не встановили обсяг зобов`язання за кредитним договором. Не звернули увагу на те, що ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором виконала, сплатила заборгованість у повному обсязі.

ТОВ «Омега Банк» 18 листопада 2019 року ліквідовано, стягувач у справі відсутній, тому немає підстав для задоволення заяви ТОВ «Файненс Компані».

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк (десять днів з моменту отримання ухвали суду) для усунення недоліків касаційної скарги. Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу, надати докази на підтвердження наведених підстав поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвалених в цій справі судових рішень, або навести інші підстави для поновлення строку.

14 лютого 2022 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 надіслала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 повний текст оскарженого судового рішення не отримувала, апеляційний суд в надісланій телефонограмі від 03 грудня 2021 року повідомив про відсутність фінансування для надсилання поштової кореспонденції, ознайомилась з оскарженим судовим рішенням в ЄДРСР 03 грудня 2021 року.

Відповідно до частин першої-третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Аналіз ЄДРСР свідчить про те, що повний текст оскарженого судового рішення складено 26 листопада 2021 року. Оприлюднено в ЄДРСР 03 грудня 2021 року.

Аналіз клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та додані до нього документи свідчать про те, що ОСОБА_1 повний текст судового рішення не надсилався. Тому наведені підстави про те, що строк на касаційне оскарження пропущений через те, що відповідач не отримала повний текст оскарженого судового рішення належить визнати поважними, строк на касаційне оскарження необхідно поновити.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Судами встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2012 позов ПАТ «Сведбанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19 березня 2008 року № 1095-Ф/ІП-8, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С. М., зареєстрований в реєстрі за № 1843, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,0800 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, кадастровий номер: :03:005:0786, цільове призначення - ведення індивідуального садівництва, для задоволення грошових вимог ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором від 31 січня 2008 року № 1095-Ф в сумі 3 101 701 доларів США 08 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 08 червня 2012 року становить 24 790 351,65 грн. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки за іпотечним договором від 19 березня 2008 року № 1095-Ф/ІП-8, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною продажу 564 177,77 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 березня 2008 року, становить 2 849 097,74 грн.

29 квітня 2013 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Сведбанк» найменування останнього було змінено на ПАТ «Омега Банк».

07 березня 2019 року між ПАТ «Омега Банк» і ТОВ «Файненс Компані» як новим кредитором укладено договір № 1 відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О. І. та зареєстрований у реєстрі за № 714.

Відповідно до умов зазначеного договору № 1 банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, визначених у додатку № 1 цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників тощо. Сторони домовилися, що за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 4 664 433,01 грн. До моменту укладення цього договору новий кредитор сплатив банку повну ціну продажу за його активи у лоті у розмірі 4 795 793,97 грн, в яку включена ціна відступлення на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор (пункт 1, 2, 4 договору № 1).

Відповідно до пункту 36 додатку № 1 до договору до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором від 31 січня 2008 року № 1095-Ф залишок заборгованості за кредитом та за відсотками станом на 07 березня 2019 року у загальній сумі 610 607 87,54 грн, і договорами, укладеними на забезпечення виконання основного зобов`язання - іпотечні договори від 31 січня 2008 року № 1095-Ф/ІП-1, № 1095-Ф/ІП-2, № 1095-Ф/ІП-3, № 1095-Ф/ІП-4, № 1095-Ф/ІП-5, № 1095-Ф/ІП-6, від 08 лютого 2008 року № 1095-Ф/ІП-7, від 19 березня 2008 року № 1095-Ф/ІП-8, а також договір поруки від 31 січня 2008 № № 1095-Ф/П-1 (додаток №2).

28 лютого 2019 року ТОВ «Файненс Компані» сплатило ПАТ «Омега Банк» грошові кошти у розмірі 4 795 793,97 грн, платіжне доручення № 7.

Встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 березня 2013 року в відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України АСВП 39308577 Бориспільського МРВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) № 38672, перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 25 червня 2013 року № 2/1005/1931/2012.

Суди встановили, що ПАТ «Омега Банк» було власником прав вимоги до відповідача у справі № 1005/7132/2012, воно правомірно відчужило зазначене право заявникові - ТОВ «Файненс Компані».

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».

У постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18 викладено правовий висновок наступного змісту. Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Встановивши, що ПАТ «Омега Банк» за нотаріально посвідченим договором від 07 березня 2019 року відступив ТОВ «Файненс Компані» право вимоги за кредитним договором від 19 березня 2008 року № 1095-Ф/ІП-8, суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції обґрунтовано задовольнив заяву ТОВ «Файненс Компані» замінивши на нього стягувача ПАТ «Омега Банк» у виконавчому листі № 2/1005/1931/2012.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар