ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1289/22 Справа № 2-593/10 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровське відділення №5402 м.Донецька до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, боржник ОСОБА_1 .

Не погодившись з такою ухвалою, АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, з огляду на таке.

В апеляційній скарзі АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», як і у тому числі в своїй заяві про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, зазначає, зокрема, що 17 травня 2010 року Калінінським районним судом м.Донецька було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кіровського відділення №5402 м.Донецька ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором у сумі 173 930 грн 26 коп, судового збору в сумі 1 700 грн та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, яке до теперішнього часу не виконано, а тому судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні даної заяви.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 07 січня 2018 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду, зокрема, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі №2-504/11.

Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документу видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з його втратою, заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі №2-842/2009.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 та п. 1 ч. 2 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент набрання законної сили рішенням суду у даній справі) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема, виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ або за місцем виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2018 року у справі №2-593/10 відновлено втрачене судове провадження за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровське відділення №5402 м.Донецька до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині рішення суду (а.с.21-26).

Так, судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Калінінського районного суду м.Донецька від 17 травня 2010 року у справі №2-593/10 позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровське відділення №5402 м.Донецька до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кіровського відділення №5402 м.Донецька ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 173 930 грн 26 коп, судовий збір в сумі 1 700 грн та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Разом з тим, відповідно до відповіді Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №18.13-13424/57229 від 27 липня 2021 року, згідно АСВП та журналу вхідної кореспонденції на примусовому виконанні в Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавчого документа №2-593/10, щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ВАТ «Державний ощадний банк Україна» заборгованості у розмірі 173 930, 26 грн, судових витрат у розмірі 1 700, 00 грн та 120, 00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення, не перебуває (а.с. 38а).

При цьому, заявником не було надано суду жодного доказу того, що виконавчі листи по даній справі видавалися.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин втрати виконавчого листа та пропущення строку для його пред`явлення до виконання заявником також не було надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Павлоградського міськрайнного суду Дніпопетровської області від 22 червня 2021 року також відмовлено у задоволенні заяви АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу його дубліката, заінтересовані особи: ВАТ «Державний Ощадний банк України», ОСОБА_1 , оскільки належних і допустимих доказів втрати виконавчого листа, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, заявником до суду не було надано.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки саме по собі твердження заявника про їх втрату не є належним та допустимим доказом на підтвердження наявності підстав вважати втраченими оригінали даних виконавчих листів.

Також заявником не було наведено та не було надано жодних доказів, які б вказували на поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання в період з 2010 року по 2014 рік.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що скаржником не було надано ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції доказів того, що судове рішення залишається невиконаним, тоді як матеріали справи повністю не відновлені, а заявником не надано доказів, зокрема, чи перебував виконавчий лист на виконанні у відділі ДВС за період як з 2010 по 2014 роки так і з 2010 по 2021 роки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність такої відмови у задоволенні даної заяви в повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, ухвала суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова