Справа № 624/174/22
провадження № 2-з/624/6/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року суддя Кегичівського районного суду Харківської області Крапівка Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову

в с т а н о в и в :

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , автомобіль ВАЗ 2109, 1994 рік випуску, автомобіль Citroen Jumpy, 2003 рік випуску та заборонити їх відчудження; зобов`язати ОСОБА_2 надати заявнику доступ до зазначеного будинку та його території; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії з житловим будинком та надвірними будівлями, а саме вселення, надання доступу, користування стороннім особам без погодження співвласником ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що сторони з 27 січня 1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 09 березня 2022 року рішенням Кегичівського районного суду Харківської області шлюб розірвано. Під час шлюбу подружжям було придбано майно, що належить йому на праві спільної сумісної власності, а саме: житловий будинок, загальною площею 67,2 м2, з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль ВАЗ 2109, 1994 рік випуску; автомобіль Сitroen Jumpy, 2003 рік випуску. Майно зареєстроване на відповідача. Окрім того, у сумісній власності знаходиться: холодильник, морозильна камера, бойлер, два дивани та крісло, меблева стінка, яка складається з чотирьох шаф. набір спальні, який включає двоспальне ліжко, шафу, комод, дві тумбочки, шафа-купе, пральна машина, пилосос, зварювальний апарат, завантажувальний шнек, килими на підлозі (здоровий килим з зали належить заявнику на праві приватної власності. оскільки подарований на день народження старшою донькою та матір`ю), штори на вікнах та інші речі домашнього вжитку, що включає посуд, речі для обслуговування сільського господарства. Будинок був придбаний в 1997 році. Відповідач вважає, що це майно належить тільки йому, та на даний час перешкоджає заявнику та їх дітям вільно користуватися ним, оскільки після сімейної сварки, вигнав їх з дому та змінив замки. Погрожував підпалом домівки, якщо заявник з дітьми добровільно не залишать дім. Оскільки, попередньо ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство стосовно заявника та їх дітей, та застосував фізичну силу, заявник була вимушена зібрати особисті речі та переїхати разом з дітьми до своєї матері, де на даний час вони і проживають. На звернення до відповідача про надання доступу до будинку та можливості в ньому проживати, отримали неодноразову відмову та відповідач змінив замок у будинку. З цього приводу зверталась до поліції з заявою щодо фіксування зміни замків в будинку, перешкоджання у користуванні будинком та притягненням до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства. 07 квітня 2022 року з ОСОБА_2 відбулася розмова у райвідділі поліції щодо проживання заявника з дітьми у власному будинку, так як їм немає де жити, на що останній відмовив, мотивуючи тим, що заявник з дітьми може знайти прихисток у родичів. Після цього ввечері 07 квітня 2022 року близько 19:00 стало відомо, що ОСОБА_2 , замість того, щоб надати ключі від їх спільного будинку та перестати перешкоджати у користуванні ним, поселив у спільному домоволодінні, без відома заявника та без її згоди незнайомих людей, у зв`язку з чим заявник викликала поліцію, щоб зафіксувати даний факт. Оскільки, ОСОБА_2 вчиняє протиправні дії, які полягають у перешкоджанні у праві користуванні житловим будинком, з метою уникнення будь-яких дій, які в подальшому зможуть викликати труднощі під час виконання рішення суду заявник просить вжити заходи забезпечення позову. ОСОБА_2 неодноразово без відому та у відсутність заявника вчиняв дії, які спричинили шкоду, зокрема восени 2017 року ОСОБА_2 , поки нікого не було вдома, зібрав свої особисті речі, забравши всі гроші, які вони мали (4000 тис. доларів), автомобіль Citroen Jumpy, покинув сім`ю та вказав, що більше проживати з ними не буде. Тривалий час ОСОБА_2 проживав у своєї сестри ОСОБА_3 , змовившись з якою він переоформив спільно куплений у шлюбі автомобіль Citroen Jumpy на сестру, після чого остання немовби подарувала цей автомобіль ОСОБА_2 . Про дану махінацію заявнику стало відомо аж в березні 2020 року з єдиного реєстру декларацій, коли чоловік подав щорічну декларацію та з її поданням допомагала старша донька. В 2020 році було зібрано близько 15 тон насіння соняшнику, який зберігали в їх дворі, в сараї. Після того, як чоловік вигнав родину з дому та користуючись цим, в спільній змові зі своїми сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з метою збагачення вивезли все насіння на продаж. На даний час ОСОБА_2 не надає доступу до будинку, поселив там інших незнайомих людей без дозволу заявника, в той час, як його малолітня дитина позбавлена ним свого житла. Наведене вище свідчать про те, що існує реальна загроза відчуження будинку, вивезення речей з будинку, що може утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача. Підстави для застосування зустрічного забезпечення на думку заявника відсутні.

Заява про забезпечення позову подана до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ст.ст. 152, 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом до якого подана позовна заява не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно зазначених норм закону завданням забезпечення позову є застосування судом, в провадженні якого перебуває справа, заходів щодо захисту матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання у майбутньому прийнятого судового рішення за його позовом.

З матеріалів справи з`ясовано, що між сторонами виник спір щодо права спільної сумісної власності подружжя.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування суддями цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Окрім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Встановлено, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, який є предметом спору.

Між сторонами дійсно виник спір з приводу об`єкта нерухомості, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Звертаючись із заявою, позивач зазначив причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обставини, які вказують на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав позивачів. Існує ризик вчинення дій щодо відчуження майна. За наявності такого ризику виникають потенційні труднощі у подальшому щодо своєчасного поновлення прав позивача, за захистом якого вона звернулась.

Наявне достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду.

Невжиття заходу забезпечення позову у виді накладення арешту на житловий будинок може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, створить перешкоди у поновленні прав позивача, зробить неможливим ефективний захист прав через судову тяганину та значні витрати.

Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім цього, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Враховуючи пов`язаність заходу забезпечення позову з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову є доцільним.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Заява про забезпечення позову є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову у виді накладення арешту на майно. Вказаний вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заявник подаючи заяву про забезпечення позову скористався правом передбаченим ч. 2 ст. 150 ЦПК України щодо можливості застосування кількох видів забезпечення позову та просив, крім накладення арешту на житловий будинок та транспортні засоби також вчинити певні дії, а саме зобов`язати відповідача надати доступ до зазначеного будинку та його території заявнику та їх дітям, а також заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії з житловим будинком та надвірними будівлями щодо вселення, надання доступу, користування сторонніми особами без погодження з заявником співвласником ОСОБА_1 .

Вирішуючи можливість задоволення заяви в цій частині, приходжу до висновку про відмову, оскільки ці вимоги заявника не є видом забезпечення позову, а є позовними вимоги про усунення перешкод у користуванні майном. З такими вимогами позивач має право звернутися до суду з позовною заявою.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , автомобіль ВАЗ 2109, 1994 рік випуску, автомобіль Citroen Jumpy, 2003 рік випуску та заборонити їх відчудження.

В іншій частині задоволення заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Суддя Т.В. Крапівка