Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 та з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд стягнути на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 25 тис. грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 2 листопада 2018 р.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 25 липня 2008 року було укладено шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .

В шлюбі народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 2 листопада 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу їх малолітній син проживає з позивачем по справі, також місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з позивачем визначено рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 28 квітня 2021 року.

У позивача та відповідача склалися складні напружені стосунки та за твердженням позивача відповідач не надає їй належну матеріальну допомогу в утриманні їх малолітнього сина, а також не несе витрати по його навчанню, лікуванню та ін.

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В послідуючому вказаний зустрічний позов, відповідно ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 2 лютого 2021 р. було залишено буз розгляду.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві та на підставі наданих до суду доказів, не спростовуючи того факту, що між позивачем та відповідачем склалися складні напружені стосунки викликані щодо участі кожного з батьків у вихованні та побачені з дитиною .

Також щодо визначення розміру аліментів представник позивача обгрунтовував свою позицію посиланням на декларацію відповідача, але при цьому не зміг надати правове обгрунтування щодо стягнення аліментів саме з 2 листопада 2018 р., а також яка сума коштів витрачається щомісячно на виховання, навчання та забезпечення малолітнього ОСОБА_4 .

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи це тим, що вказані вимоги не знайшли свого правого обгрунтування під час розгляду справи, зазначаючи при цьому, що він надає матеріальну допомогу на утримання свого сина ОСОБА_4 , зазначаючи при цьому, що позивач постійно чинить перешкоди в спілкуванні зі своїм сином з надуманих причин.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 25 липня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_3 .

У даному шлюбі народився спільний син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 2.11.2018 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_4 став проживати з позивачем по справі ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 28 квітня 2021 р. було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 .

До моменту винесення судового рішення від 28.04.2021 р. між позивачем та відповідачем тривав спір щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 та між сторонами склалися складні напружені стосунки.

Як було встановлено в ході судового розгляду, що на утриманні відповідача також ще перебувають троє малолітніх дітей ОСОБА_7 2011 року народження, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 2020 року народження.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З врахуванням того, що відповідач має постійний дохід то суд дійшов висновку про доцільність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищевикладеного, діючи в межах заявлених позовних вимог враховуючи майновий стан сторін, офіційне працевлаштування відповідача, суд приходить до висновку, що за обставин, що склалися позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів, підлягає до задоволення частково, а саме стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.ст. 141 - 142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 79- 81,141133, 244-245, 259, 263-265, ЦПК України , ст.ст.51,112,141, 180-183, 191,84 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 ( дві тис.) грн.. щомісячно , починаючи з 9 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України 768,4 грн. судового збору.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 2 березня 2022 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ;

Суддя: