СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18266/21

пр. № 2/759/500/22

15 лютого 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м.Києва в складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі судових засідань Стець Б.В.,

за участю представника позивача Сорокопуда М.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження об`єднану цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 5В) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 3% річних та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 5В) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення інфляційних збитків,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Горлатий О.В. , який представляє інтереси позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить стягнути 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання за період з 10.08.2018 р. по 10.08.2021 р. у розмірі 105258,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2021 р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2021 р. у справі з пр. № 2/759/6887/21, ун. № 759/23070/21 постановлено: " Справу 759/23070/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РЕД ПОЙНТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення індексу інфляції за прострочення виконання зобов"язання об"єднати з цивільною справою за № 759/18266/21 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РЕД ПОЙНТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, яка знаходиться в провадженні судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. Об`єднаному провадженню присвоїти номер справи № 759/18266/21."

Свої позовні вимоги за обома позовними заявами позивач обгрунтовує отриманням права вимоги щодо стягнення заборгованості за укладеним з відповідачем у 2008 році іпотечним договором та невиконання відповідачем рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 у справі №2-1683/10, відповідно до якого вирішено розірвати кредитний договір та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач зазначає, що внаслідок невиконання зазначеного рішення суду у відповідача виникла заборгованість у вигляді 3% річних та інфляційних витрат.

08.10.2021 р. та 11.11.2021 р. надійшли відзиви від відповідача, у яких він просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на зловживання стягувачем процесуальними правами, а також наявність натурального зобов`язання, відповідно до якого стягнення 3% річних та інфляційних витрат за ст. 625 ЦК України не можливе. Просить застосувати строк позовної давності.

26.10.2021 р. та 17.11.2021 р. надійшли відповіді на відзиви, у яких позивач заперечує наведені у відзивах аргументи посилаючись на те, що невиконання відповідачем рішення суду відбулось з вини відповідача, відсутність пропущення строку позовної давності та передбачений законом обов`язок сплати 3% річних та інфляційних витрат у разі порушення умов іпотечного договору. Вказує, що відповідно до практики Верховного Суду у даній категорії справ судам слід стягувати зазначену заборгованість (зокрема висновок Верховного суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі 310/11534/13-ц).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2021 р. закрито підготовчий розгляд та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов.

У судовому засіданні представник відповідача та відповідач позовні заперечують та просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступних підстав.

21.08.2008 між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №223367911, надалі Кредитний договір, про надання кредиту у сумі 170000,00 дол. США зі сплатою 13,85% річних за користування кредитними коштами (а.с. 6).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 р. у справі №2-1683/10, зокрема встановлено, що забезпеченням виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 223367911 від 21.08.2008 року є нерухоме майно - земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Великі Дмитровичі, що підтверджується укладеним між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 іпотечним договором від 21.08.2008 року.

Сторонами не надано вказаного іпотечного договору, однак не заперечується його існування. Жодною зі сторін також не заявлено клопотання про його витребування.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 р. у справі №2-1683/10, позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції про захист прав споживачів вирішено наступне. Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції задоволено частково, вирішено розірвати кредитний договір №223367911 від 21.08.2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 21.08.2008 року, в розмірі 1169649 грн. 34 коп., та відповідно до договору іпотеки від 21.08.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,1500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована в с. Великі Дмиторовичі, Обухівського району, Київської області, та належить ОСОБА_1 . Визначити способом звернення стягнення, реалізацію предмета іпотеки (вказаної земельної ділянки) через прилюдні торги. Встановити початкову ціну реалізації того ж предмета іпотеки (вказаної земельної ділянки) не нижче зазначеної в договорі іпотеки від 21.08.2008 року в сумі 1354547 грн. Різницю від реалізації предмету іпотеки повернути ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції судові витрати в розмірі 1820 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. В задоволенні зустрічного прозову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції про захист прав споживачів, відмовити повністю.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30.03.2011 р. у цивільній справі №2-1683/10, рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 р. залишено без змін.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17.09.2021 у справі №372/3055/21 замінено стягувана у цивільній справі №2-1683/10 за позовом AT «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно, на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС».

Щодо можливості застосування положень ст. 625 ЦК України до даного виду правовідносин.

Відповідно до ч.1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що нарахування боргу за ст. 625 ЦК України має зокрема передумову, за якої зобов`язання за яким стягується 3% річних та індекс інфляції має бути грошовим.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 533 ЦК Украі?ни, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Частиною 1 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема визначено, що грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що для визначення зобов`язання як грошового необхідна наявність грошової суми у гривнях, яку боржник зобов`язаний сплатити кредитору.

Разом з тим, як уже було встановлено вище, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 у справі №2-1683/10, розірвано кредитний договір та звернуто стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, вказаним рішенням можливість стягувача у відновленні своїх прав встановлена шляхом звернення стягнення на майно, тобто у кредитора виникло право щодо реалізації земельної ділянки, яка є предметом іпотеки, а не у безпосередньому стягненні коштів з боржника. В той же час, вказаним рішенням визначена лише початкова ціна предмету іпотеки, який може бути реалізовано на прилюдних торгах (яка вже є більшою за суму боргу), однак остаточна ціна предмету іпотеки не була визначена (та не може бути визначена до проведення прилюдних торгів), що дає підстави вважати про відсутність конкретного грошового зобов`язання у боржника до моменту реалізації предмета іпотеки. Тобто зобов`зання, що виникло внаслідок ухвалення вказаного рішення є натуральним, та таким, до якого не можливо застосувати положення ст. 625 ЦК України.

Окрім того, у позовних заявах та заявах по суті справи позивач, зазначаючи про наявність аналогічних правовідносин, посилається на наступні постанови Верховного Суду: № 646/14523/15-ц від 19.06.2019; № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) від 16.05.2018; № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) від 04.07.2018; № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) від 11.04.2018; № 910/16945/14 від 10.04.2018; № 908/1394/17 від 27.04.2018; № 918/117/18 від 16.11.2018; № 905/2324/17 від 30.01.2019; № 922/175/18 від 30.01.2019; № 924/312/18 від 13.02.2019; № 127/15672/16-ц від 08.11.2019; № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) від 04.06.2019; № 910/4391/19 від 13.05.2021; № 3-1522гс-16 від 26.04.2017; № 922/4099/17 від 26.10.2018; № 541/3253/15-ц від 03.07.2019, відповідно до яких суду слід стягувати борг за за ст. 625 ЦК України, у разі наявності зобов`язання за іпотечним договором.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

При вирішенні даної справи суд звертає увагу на те, що кредитний договір був розірваний, а наявний предмет іпотеки не був реалізований та не була встановлена його грошова оцінка, не було встановлено фактичної різниці між ціною предмета іпотеки та сумою заборгованості за кредитним договором. Більше того, судовим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 у справі №2-1683/10 встановлена початкова ціна реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах більша, ніж сума заборгованості за кредитним договором. Відтак грошове зобов`язання не було утоверене внаслідок реалізації предмету іпотеки, а навіть у випадку його реалізації, відповідно до рішення суду воно не може бути утворено (з огляду на початкову ціну реалізації предмету іпотеки) на користь кредитора за кредитним договором.

Щодо поведінки кредитора при реалізації предмету іпотеки.

Слід зазначити, що після ухвалення рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 у справі №2-1683/10, процесуальна можливість вчинення дій спрямованих на відновлення порушених прав кредитора стала наявною лише у кредитора.

Лише за заявою кредитора до виконавчої служби, його подальших дій щодо реалізації предмету іпотеки можливе виконання судового рішення. Відповідач ОСОБА_1 позбавлений можливості у самостійній реалізації предмету іпотеки за відсутності волі стягувача. Посилання стягувача на недобросовісну поведінку боржника також є безпідставним, оскільки з матеріалів справи (зокрема Постанови Київського апеляційного суду від 19.12.2018 р. (а.с. 55), Постанови про скасування процесуального документу від від 23.01.2019 р. (а.с. 60), повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання від 23.01.2019 р. (а.с.62), Ухвали Обухівського районного суду Київської області від 21.10.2018 р. про виправлення помилки у виконавчому листі) вбачається, що за період, за який позивач пропонує стягнути борг існували обставини, передумовою виникнення яких не могла бути поведінка стягувача, або така поведінка була спрямована на забезпечення своїх прав. У будь якому випадку, обов`язок пред`явлення виконавчого документа та усі затримки пов`язані з його пред`явленням, не є наслідком невиконання ОСОБА_1 рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 у справі №2-1683/10, відтак застосування будь яких санкцій не є можливе оскільки відсутня вина ОСОБА_1 .

За наведених вище обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

В той же час позивачем не наведено обгрунтованих доводів того, чому з моменту набранням рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2010 у справі №2-1683/10 сили 30.03.2011 р. (що більш ніж десятирічним терміном) не було реалізовано предмет іпотеки.

Окрім того, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, до стягнення з позивача підлягають підтверджені судові витрати відповідача (витрати підтверджуються попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат (а.с. 157), детальним описом виконаних адвокатом робіт (а.с.158), договором про надання професійної правничої допомоги від 29.09.2020 р. №19 (а.с. 159-160), квитанцією до прибуткового касового ордеру №19-к/2020 від 08.11.2021 р. (а.с. 160-а).

Керуючись ст.ст. 6-13,18,19,71-79,89,141,259,263,264,265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог в об`єднаній цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 5В) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 3% річних та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС» (м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 5В) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення інфляційних збитків, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС», ЄДПРОУ:40918342 (м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 5В) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) підтверджені судові витрати у розмірі 18000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць