Справа № 496/6385/21
Провадження № 2-о/496/73/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області у складі:

головуючого судді - Буран В.М.

за участю секретаря - Стрілець Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її на території України з 05.05.1972 року по 03.1974 року

Свою заяву мотивує тим, що її онучка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5. звернулась до Біляївського відділу головного управління державної міграційної служби України в Одеській області з заявою на оформлення паспорту громадянина України. Згідно відповіді начальника Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області в оформленні паспорта громадянина України їй відмовлено та вказано на необхідність підтвердження проживання на території України її бабусі - ОСОБА_1 в період з 05.05.1972р. по 03.1974 р. Тому просить суд встановити факт проживання її на території України, оскільки вказаний факт необхідний її для отримання паспорту громадянина України її онучці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області направив суду відзив, в якому просив в заяві ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що заявницею з наданих доказів не можливо встановити факт постійного проживання на території України з 05.05.1972р. - 03.1973р., також що показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт постійного проживання на території України, заявниця не зверталась до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про встановлення належності до громадянства України, не надала до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених в Порядку, у зв`язку з чим заявниця не використала всі можливості для отримання статусу громадянства України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним.

Представник заявника в судове засідання не з`явився але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність на заяві наполягав та просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Біляївського районного відділу головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання 08.04.2022 р. не з`явилась причини неявки суду невідомі. У минулому судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з`явився причини неявки суду невідомі, однак з урахуванням наявності відзиву, суд вважає за можливе розглянути справу.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась причини неявки суду невідомі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила що, вона проживала на квартири зі своїм чоловіком по сусідству з ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_1 в 1972 році приходили один до одного в гості ходили разом на пляж, ОСОБА_1 проживала в АДРЕСА_1 . Свідок ОСОБА_4 пояснила що, вона приїжджала у гості з батьками до ОСОБА_1 у гості в м. Одесу вона є її подругою вони разом працювали, приїжджали один до одного у гості.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно відповіді Біляївського РВ ГУ ДМС України в Одеській області в оформлені паспорта громадянина України - ОСОБА_2 відмовлено та вказано на необхідність підтвердження проживання на території України її бабусі ОСОБА_1 в період з 05.05.1972 по 03.1974 р. (а.с.7).

Згідно довідки № 282871 виданої 11.12.2003 року, для отримування паспорту громадянина України, за підписом начальника ВГІРФО УМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 прийнята до громадянства України згідно Закону України «Про громадянство України» статті 8 пункту 1 від 18.01.2001 року. Разом з ОСОБА_1 прийняті до громадянства України її діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Згідно акту від 02.11.2021 року № 221 затвердженого Вигодянським сільським головою А.Ю. Рибачок 09.11.2021 року, комісії в складі депутата Вигодяської сільської ради Бредінського А.А., сусідів: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 дійсно проживає з матір`ю ОСОБА_1 , дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та братом ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12)

Згідно довідки від 09.11.2021 року №1795, виданою Вигодянською сільською радою Одеського району Одеської області в тому, що в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , проживають без реєстрації: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6., ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.13).

Згідно довідки від 09.11.2021 року №1797, виданою Вигодянською сільською радою Одеського району Одеської області в тому, що ОСОБА_5 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Склад родини: мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4., донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5., син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6., донька - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7, брат - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.14).

Згідно довідки ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована (прописана) разом зі своєю матір`ю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8, в АДРЕСА_3 , в період з 05.05.1972 по 03.1974 року (а.с.16).

Факт проживання ОСОБА_13 та ОСОБА_1 в період з 05.05.1972 по 03.1974 року, за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується свідками зазначеними вище.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а ч. 4 вказаної статті передбачено, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є онукою заявниці.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

З твердженням представника заінтересованої особи у відзиві, що заявниця не зверталась до Головного управління Державної міграційної служби України, суд не погоджується. В матеріалах справи наявний лист наданий ОСОБА_2 , який виданий Біляївським районним відділом в Одеській області Головного управління державної міграційної служби України, в якої зазначається, що ОСОБА_2 зверталась до ДМС та її роз`яснено про необхідність підтвердити проживання бабусі ОСОБА_1 на території України в певний період з 05.05.1972р. по 03.1974р. (а.с.7).

Суд не приймає до уваги відзив заінтересованої особи, щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 оскільки встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, тобто саме законом визначений такий порядок та заявнику необхідно рішення суду для подачі разом з іншими документами до Державної міграційної служби для отримання громадянства України та паспорта громадянки України онучці ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (адреса: 67602, Одеська область, м. Біляївка, вул. Успенського, буд. 2), Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса вул. Преображенська, 44), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на території України з 05 травня 1972 року по березень 1974 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Буран