Ухвала

Іменем України

04 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 234/17410/20

провадження № 61-20520ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Горошенко Яни Андріївни,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги та ухвалених судових рішень

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати дії державного виконавця із внесення у зведене виконавче провадження № 49872717 та акт про проведеня електронних торгів від 10 лютого 2020 року за заведеним виконавчим провадженням № 49872717 та виконавчим провадженням № 41057274 з виконання виконавчого листа № 2/234/191/13 від 27 вересня 2013 року, після фактичного виконання зобов`язань у виконавчому провадженні № 41057274 незаконними; зобов`язати відділ державної виконавчої служби Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити виконавче провадження № 53524624 з виконання виконавчого листа № 1/0528/40/12 від 07 листопада 2012 року і виконавче провадження № 59272979 з виконання виконавчого листа № 234/125/16-ц від 04 червня 2019 року та зробити перерахунок стягнутих коштів; стягнути з ОСОБА_2 безпідставно одержані кошти за виконавчими документами.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги. Рух справи

У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду від 31 березня

2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, у якій він просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

До касаційної скарги долучена заява про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, поважність причини пропуску якого він обґрунтовує відсутністю фінансової можливості здійснити сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2022 року наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження визнано неповажними, касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали для зазначення інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження. Роз`яснено заявнику положення частини третьої статті 393 ЦПК України.

У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, у якій міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що процесуальний строк пропущено у зв`язку із запровадженням на всій території України карантину, зокрема встановлення з 18 жовтня 2021 року червоного рівня епідемічної небезпеки поширення COVID-19 на території Донецької області, що ускладнило збір матеріалів для складання касаційної скарги, що за твердженням заявника, підтверджує поважність причини пропуску строку звернення заявника із касаційною скаргою.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Вивчивши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу та додані документи, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені заявником причини пропуску строку не можуть бути визнанні поважними з огляду на таке.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У §§ 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, § 41, від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Порядок і строки подання касаційної скарги визначено положеннями частин першої-другої статті 390 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції ухвалено 05 жовтня 2021 року, про ухвалення якого заявнику стало відомо 26 жовтня 2021 року.

Із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року заявник звернувся 14 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку звернення з касаційною скаргою.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Посилання ОСОБА_1 на запровадження на всій території України карантину, зокрема встановлення з 18 жовтня 2021 року червоного рівня епідемічної небезпеки поширення COVID-19 на території Донецької області, що створило для заявника труднощі під час складання касаційної скарги та її подання, є необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, визначений процесуальним Кодексом строк продовжено в силу Закону.

Відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон від 18 червня 2020 року

№ 731-ІХ) пункт 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2021 року № 1336 на всій території України продовжено карантин до 31 березня 2022 року.

Наведене свідчить, що Суд може поновити процесуальний строк як до запровадження, так і після закінчення карантину, якщо визнає причини такого пропуску поважними і такими, що зумовлені запровадженими обмеженнями. Сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне поновлення пропущеного процесуального строку без наведення заявником негативних обставин, які зумовлені карантинними обмеженнями і були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій.

За наведених обставин Верховний Суд констатує, що з часу, коли ОСОБА_1 дізнався про оскаржуване рішення - 26 жовтня 2021 року, до подання ним касаційної скарги 14 грудня 2021 року минуло понад півтора місяці, втім заявник не навів конкретних та переконливих обставин, які б підтверджували об`єктивну неможливість його звернення із касаційною скаргою у межах тридцяти денного строку.

Таким чином, обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку не є такими, що свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених достатніми та належними доказами, для звернення з касаційною скаргою у строки, визначені ЦПК України.

За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суд з прав людини Перетяка та Шереметьев проти України, заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Керуючись статтею 10, 44, 127, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 31 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Краматорського міського відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Горошенко Яни Андріївни, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик С. О. Погрібний В. В. Яремко