Справа №690/88/22
Провадження №2/690/67/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2022 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого судді Здоровила В.А.
за участю: секретаря Мельник С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що їй на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2021, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . У вказаному будинку зареєстрована колишня співмешканка її покійного батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в квартирі фактично не проживає, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, її особистих речей в квартирі немає. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном. Вирішити вказане питання в добровільному порядку вона не має змоги, оскільки фактичне місце перебування відповідача їй невідоме, а тому і змушена звернутися до суду з даним позовом.
Відповідно до ухвали судді від 18.02.2022 постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, адвокат Токар О.М. подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, ухвалою суду від 13.04.2022 було постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши письмові докази, вважає що даний позов підлягає до задоволення. Вимоги позивача законні та обґрунтовані.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2021 (а.с.11-15).
Згідно записів у будинковій книзі (а.с.22-23), у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була співмешканкою покійного батька позивача. Згідно акту депутата від 23.12.2021 (а.с.16) ОСОБА_2 понад рік до дня смерті ОСОБА_3 не проживала за вказаною адресою, перебувала за межами України. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.08.2021 встановлено факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Узбекистану, не проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , не прийняла спадщину після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та внесено відповідні зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом.
Реєстрація відповідача у будинку порушує право позивача, як власника та створює їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, зокрема, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 107 ЖК УРСР передбачено, що наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при розгляді спорів, що неурегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Оскільки відповідний строк встановлений житловим законодавством, відсутність особи протягом шести місяців є підставою для визнання її такою, що втратила право користування майном.
А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити повністю та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи позицію позивача, суд залишає витрати по оплаті судового збору за нею.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст. 4, 12, 81, 128, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий В.А. Здоровило