РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"07" квітня 2022 р. 145/64/20

2/145/50/2022

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Цюпій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

В цьому будинку зареєстрований також її рідний брат ОСОБА_2 . Вже протягом останніх 10 років відповідач в належній їй нерухомості не проживає, її житлом не користується.

Відповідач був зареєстрований в даному будинку за згодою колишнього власника будинку, їхнього батька ОСОБА_4 . Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті її мати ОСОБА_5 та її брат, відповідач в даній справі ОСОБА_2 , відмовились від належних їм часток в даній спадщині, а вона прийняла дану спадщину, отримавши відповідні юридичні документи, ставши власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

У неї з відповідачем склались неприязні відносини, вона неодноразово зверталась до нього з проханням добровільно скасувати свою реєстрацію в належному їй житловому будинку, але їй було відмовлено.

На даний час вона має намір оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але реєстрація відповідача в належному їй житлі перешкоджає їй це зробити, тому вона позбавлена можливості вільно користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності майном.

Відповідач не відноситься до членів її сім`ї, постійно з нею не проживає та спільного господарства не веде, його реєстрація створює їй перешкоди в користуванні житлом, позбавляє права вільно володіти ним.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житлом в будинку під номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.06.2021 у даній справі замінено сторону в порядку процесуального правонаступництва, а саме: позивача в даній справі, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , замінено її правонаступником ОСОБА_1 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку (через оголошення). Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.5, 15) ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Пилявської сільської ради №10 від 08.01.2020 (а.с.12) за вказаною адресою зареєстрований рідний брат позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 08.01.2020 (а.с.11) відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1 , але не проживає вже протягом 10 років.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-709цс16, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 понад десять років в належному позивачу житловому будинку не проживає, беручи до уваги те, що він не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не бере участі у спільному побуті та враховуючи вищезазначену правову позицію ВСУ, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житлом в будинку під номером АДРЕСА_1 .

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 07 квітня 2022 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.