Справа № 683/958/22
У Х В А Л А

19 квітня 2022 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони на відчуження транспортного засобу, -

встановив:

18 квітня 2022 року ОСОБА_1 подала разом із позовною заявою до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження транспортного засобу марки «RENAULT» LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що заявниця 18.04.2022 року звернулася

до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошовоi компенсації за частку у майні подружжя. Предметом спору по даній справі є визнання прав на спільне сумісне майно позивача i відповідача, а саме на легковий автомобіль «RENAULT» LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_4 та стягнення грошової компенсації вартості у частки вказаного автомобіля на користь позивачки.

На даний час у позивачки є підстави вважати, що даний автомобіль, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки вiдповiдач заявив, що має намір найближчим часом реалізувати даний автомобiль, а грошові кошти витратити на власні потреби, в результаті чого заявниця змушена звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Зважаючи на те, що не вжиття заходів до забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_2 здійснити відчуження майна, що є предметом поділу на користь третіх осіб в будь-який час, навіть після отримання копії позовної зави, а також після ухвалення судом першої інстанції рішення, яке в період часу коли ще не набере законної сили, надасть можливість відчужити їх і як наслідок призведе до порушення прав заявника як співвласника.

Вказане зумовлює необхідність у забезпеченні позову відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п.1, п.2 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу спільного сумісного майна, та можливість відповідача здійснити відчуження майна, що є предметом поділу на користь третіх осіб в будь-який час, а тому незастосування забезпечення позову шляхом накладенням арешту на зазначене майно та забороною на його відчуження може зробити неможливим виконання рішення суду, що порушить права заявниці як співвласника, тому необхідність забезпечення позову у спосіб, обраний заявником, слід визнати обґрунтованим.

При цьому, забезпечення даного позову саме у такий спосіб не позбавлятиме відповідача права користування спірним транспортним засобом та не порушуватиме його прав та законних інтересів.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157,158, 258- 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «RENAULT» LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонити будь-які реєстраційні дії з вказаним автомобілем.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали для виконання направити до Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області.

Копію ухвали для відома надіслати заявнику, а після її виконання ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: