Справа № 462/3289/21 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/3885/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М.Ванівського, О.Я. Мельничук

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

13.05.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позов обгрунтовувала тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач фінансової допомоги на утримання доньки не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітної плати, починаючи із дня пред`явлення позову і до повноліття дитини.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (всіх доходів), починаючи від дня пред`явлення позову, з 13 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішено допустити негайне виконання судового рішення в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 908 /дев`ятсот вісім/ гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору по суті не повідомив його про час та місце розгляду справи, що є порушенням процесуального права та підставою для скасування оскаржуваного рішення, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 та від 12.02.2019 року у справі № 906/142/18. Також, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, а саме те, що донька проживає з ним ( ОСОБА_1 ) за адресою АДРЕСА_1 , що підтведжується довідкою № 19 від 30.09.2021 року. Зазначає, що бере участь у всіх витратах на дитину, купує продукти харчування, ліки, а також надає кошти для придбання одягу та канцелярського приладдя для школи. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження того, що він не бере участі в утриманні доньки. Враховуючи, що дитина зареєстрована та проживає з ним за адресою АДРЕСА_1 та знаходиться на його утриманні, підтсави для стягнення з нього аліментів на утримання доньки відсутні.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задовленні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

09 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи.

Враховуючи, що клопотання ОСОБА_1 не містить достатнього обґрунтування щодо необхідності проведення судового засідання в суді апеляційної інстанції за участі учасників справи, предметом апеляційного оскарження є рішення суду у цивільній справі про стягнення аліментів на утримання дитини, підстав для задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням учасників справи колегія суддів не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ( а.с.11).

Відповідно до довідки про доходи № 64 від 26.04.2021 року ОСОБА_2 працює у КНП «3-тя міська клінічна лікарня м. Львова», загальна сума її доходу за період з 01.10.2020 року по 31.03.2021 року становить 50425,10 грн.

Згідно Акту, складеного ОСББ «Марія» № 25 від 21.07.2020 року, ОСОБА_2 фактично проживає без реєстрації разом з чоловокім ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , а зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку № 19 від 30.09.2021 року, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що мати дитини вправі пред`явити позов про стягнення аліментів на утримання дитини, якщо коштів, які надає батько на утримання дитини, є недостатньо для забезпеченя дитині гармонійного розвитку; відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його доходів, оскільки є працездатним та має постійний заробіток, суд також виходив із реальних затрат на утримання дитини та віку дитини.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а саме - вік дитини та потреби дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що утримання дитини є обов`язком обох батьків, колегія суддів погоджується з розміром аліментів, визначених судом на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні не підтверджуються матеріалами справи, оскільки у матеріалах справи відсутнє рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком.

З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право на звернення до суду з таким позовом. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, в тому числі визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 04 квітня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді О.М. Ванівський

О. Я. Мельничук