Провадження № 22-ц/802/194/22 Категорія: 63 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку, за апеляційною скаргою відповідача Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на ті обставини, що в період з 1 серпня 1991 року по 26 листопада 2020 року він проходив військову службу у Збройних Силах України та має загальну вислугу у ЗСУ 29 років та 4 місяці.

Останнім місцем його служби у Збройних Силах України була військова частина НОМЕР_1 , у якій він, зі складом сім`ї одна особа, перебував на квартирному обліку в загальній черзі для отримання житла з 05 листопада 2001 року, по 14 грудня 2020 року та у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 13 лютого 2020 року по 14 грудня 2020 року. Наказом командувача Повітряного командування «Захід» Повітряних Сил Збройних Сил України (по осбовому складу) від 26 листопада 2020 року № 95 його, відповідно п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «К», було звільнено в запас.

Крім того позивач вказував, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом від 14 грудня 2020 року №18, його було знято з квартирного обліку для поліпшення житлових умов у цій військовій частині. На підставі даного протоколу, наказом командира в/ч НОМЕР_1 №101ад від 29 грудня 2020 року його було знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Вважаючи зазначенні дії відповідача незаконними, а свої житлові права порушеними, ОСОБА_1 , просив суд визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №18 від 14 грудня 2020 року, про зняття його з квартирного обліку і зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, з 5 листопада 2001 року - у загальній черзі, та з 13 лютого 2020 року - у першочерговій черзі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №18 від 14 грудня 2020 року, про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 . Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку з 5 листопада 2001 року - у загальній черзі, та з 13 лютого 2020 року - у першочерговій черзі. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, відповідач Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що, оскільки позивач ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас за власним бажанням, то, у відповідності до вимог чинного законодавства, житлова комісія військової частини не мала підстав для залишення його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Фільварочна О. Б., посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та надав їм належну правову оцінку, просила рішення ухвалене судом залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи звільненим з військової служби за наявності вислуги на військовій службі 20 і більше років, як особа не забезпечена житлом, має право залишатись на квартирному обліку до отримання житла у військовій частині, а тому його зняття з квартирного обліку є протиправним і порушує право останнього на одержання житла.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що в період з 1 серпня 1991 року по 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Під час проходження військової служби, рішенням житлової комісії військові частини НОМЕР_2 , оформленим протоколом №84 від 08 червня 2012 року, його зі складом сім`ї 4 чоловіка було зараховано на квартирний облік для отримання житла з 05 листопада 2001 (а.с. 14).

Рішенням житлової комісії військові частини НОМЕР_2 , оформленим протоколом №153 від 24 грудня 2019 року, у зв`язку із розірванням шлюбу, облікові справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були розділені, та у зв`язку із переведенням до нового місця служби позивача було знято з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 15-16).

Крім того встановлено, що рішенням житлової комісії військові частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом №3 від 13 лютого 2020 року, ОСОБА_1 зараховано на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов на загальній черзі з 5 листопада 2001 року у цій військовій частині, та включено його до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень на підставі ст. 45 ЖК України з 13 лютого 2020 року (а.с. 17).

Наказом Командувача Повітряного командування «Захід» Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 26 листопада 2020 року № 95 позивача ОСОБА_1 , відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «К», було звільнено у запас і направлено для зарахування на військовий облік до Кременецького РВК Тернопільської області. На підставі чого, наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по військовій частині) від 11 грудня 2020 року № 281, позивача, вислуга якого у Збройних Силах становить 29 років 4 місяці, а пільгова 29 років 10 міісяців, і який не забезпечувався постійним або службовим житлом, було виключено із списків особового складу частини та зараховано до оперативного резерву першої черги (а.с. 19).

Також встановлено, що житловою комісією військової частини НОМЕР_1 , як вбачається з протоколу № 18 від 14 грудня 2020 року, на підставі вище зазначеного наказу командира військової частини НОМЕР_3 , у зв`язку із звільненням у запас, щодо військовослужбовця ОСОБА_1 було прийнято рішення про зняття його з обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2020 року № 101ад позивача знято з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень на постійне проживання у військовій частині (а.с.20-21).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

На виконання приписів вищевказаної статті зазначеного закону постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Пунктом 30 вищевказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому, вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

При зарахуванні позивача з сім`єю вперше на квартирний облік діяв Наказ Міністерства оборони України № 20 від 03 лютого 1995 року Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України , який втратив чинність 10 листопада 2006 року, відповідно до пункту 13 якого військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційних частинах району до отримання житла, за винятком: поліпшення житлових умов, переміщення до нового місця служби, засудження до позбавлення волі на термін понад 6 місяців та надання відомостей, які не відповідають дійсності.

Позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Винятків, встановлених пунктом 13 наведеного Положення, щодо позивача не встановлено.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Встановивши, що при зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік на отримання житла і за весь час перебування його на квартирному обліку порушень житловою комісією та позивачем допущено не було, під час проходження військової служби і на момент звільнення позивач постійним або службовим житлом не забезпечувався та перебував на обліку для поліпшення житлових умов, а його вислуга років у Збройних Силах України становить 29 рік та 4 місяці, і підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали, та врахувавши наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанції оскаржуване відповідачем рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 в апеляційній скарзі доводи, на думку колегії суддів, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ним рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді