Справа № 159/855/22
Провадження № 2/159/612/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.1980 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4 . Від шлюбу народилось двоє дітей - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 08 серпня 1988 року ОСОБА_2 вступила в члени колгоспу »Україна» Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, а з 10.01.1979 стала працювати трактористом в колгоспі. В 2000 році колгосп «Україна» було реорганізовано в ТзОВ «Україна». 01.04.2000 ОСОБА_2 була звільнена з роботи. Працюючи в колгоспі «Україна», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 . Спільне майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою належало до колгоспного двору та було створене спільною працею членів сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 погосподарської книги Дубівської сільської ради за 1986-1989 роки, станом на 01.01.1990 рахувалось господарство, яке відносилося до суспільної групи колгоспників, яке розташоване по АДРЕСА_1 , головою двору був ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_2 та неповнолітні на той час діти - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Спірне будинковолодіння складається з одного житлового будинку та господарських будівель, жодних рішень щодо поділу господарства сільською радою не приймалось. Право власності на вищевказане нерухоме майно не зареєстровано, земельна ділянка не приватизована. Позивачі просили визнати за кожним право власності по ј частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , який позначений на плані літерою А-1, а також належні до нього господарські будівлі: прибудова під літерою «а», ганок а1, хлів-В-1, прибудова «в», криниця та огорожа, як на майно бувшого колгоспного двору.

Заперечення відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Мотивувальна частина рішення.

Згідно архівного витягу з протоколу засідання правління колгоспу «Україна» с. Дубове Ковельського району від 10 березня 1988 року № 3, на підставі заяви на придбання в колгоспі житлових будинків, правлінням колгоспу «Україна» вирішено продати житловий будинок колгоспнику ОСОБА_4 за 13000 карбованців.

Приналежність господарства, яке знаходиться в АДРЕСА_1 до колгоспного двору стверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1 погосподарської книги Дубівської сільської ради за 1986 - 1989 роки, де зазначено, що суспільна група господарства - колгоспники.

Відповідно до ст.120 ч.1 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ч.2 ЦК УРСР).

Відповідно до п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору; яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 позивачам та відповідачу, кожному, належало право власності на 1/4 частку майна у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.328, 392, ЦК України, ст.120, 123, 124 ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право власності за кожним по ј частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також належні до нього господарські будівлі: прибудова під літерою «а», ганок а1, хлів-В-1, прибудова «в», криниця та огорожа, як на майно бувшого колгоспного двору.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

Позивачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий:С. Л. ПАНАСЮК