КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/22163/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/4976/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ,в якому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

В обґрунтування позову зазначала, що з 31.12.2019 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наразі спільне життя не склалося та вона має намір подавати на розлучення. Донька мешкає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на дитину та на неї, а вона не може працювати оскільки займається доглядом за малолітньою дитиною. Відповідач має матеріальну можливість сплачувати на неї аліменти, оскільки є працездатним та не має на утриманні інших осіб.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2021 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01.11.2021 до досягнення дитиною трьох років.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у позові відмовити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не взято до уваги його відзив на позовну заяву, та він не зміг реалізувати своє право на участь у судовому процесі. Позивачка не наводить у позові обґрунтування необхідності матеріального забезпечення та витрат на дитину, а також не надала доказів проживання дитини з нею. Половину часу дитина проводить з батьком, тобто проживає як з матір`ю так і з батьком. Вважає, що судом неправильно застосовано ст. 75, 76 СК України

У відзиві позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обгрунтованість. Посилання відповідача на те, що дитина проживає половину часу з ним не відповідає дійсності, дитині ще не виповнився один рік і вона проживає лише з матір`ю. Судом правильно застосовано норми маетріального та процессуального права та у апеляційній скарзі не наведено обгрунтування у чому полягає порушення правових норм. Справа розглянута за правилами спрощеного провадження та від відповідача будь яких клопотань не надожило

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи положення п. 3 ч. 6 ст. 19 та ст. 274 ЦПК України, а також те, що позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі, а також у відзиві на позовну заяву, який знаходиться у матеріалах справи, колегія суддів відхиляє клопотання представника відповідача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.12.2019 між сторонами зареєстровано шлюб.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги доведені та обгрунтовані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, вказуючи в апеляційній скарзі на те, що дитина проживає як з матір`ю так і з ним будь - яки доказів на підтвердження цих обставин не надав.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 84 СК України позивачка при зверненні з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років не повинна доводити необхідність отримання такої допомоги, оскільки така допомога стягується незалежно від її матеріального становища.

Така допомога може бути стягнута у разі, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач будь - яких заперечень про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу в апеляційній скарзі не викладає.

Посилання в апеляційній скарзі на ст. 75, 76 СК України безпідставне, оскільки спірні правовідносини врегульовані ст. 84 СК України, а ст. 75,76 СК України регулюють правовідносини між подружжям не пов`язані з наявністю дитини до трьох років, а тому на спірні правовідносин не розповсюджуються.

У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, який направлено через поштове відділення у встановлений законом строку, проте не врахований судом, оскільки надійшов до суду після спливу строку, встановленого на надання відзиву.

Проте доводи про неврахування відзиву не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Несвоєчасне отримання судом відзиву до позовної заяви та доданих до нього документів не призвело до неправильного вирішення справи.

Так, додані до відзиву квитанції вказують на придбання дитячих речей та оплату послуг під час вагітності позивачки та при народженні дитини. Разом з тим, у даному спорі не вирішується питання про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, чи про стягнення аліментів на дитину. Відтак ці докази не можуть слугувати підставою для відмови у позові про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Будь - яких доказів про те, що відповідач неспроможний надавати таку допомогу чи про те, що дитина проживає разом з ним до відзиву додано не було.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Правильність визначення розміру аліментів в апеляційній скарзі не оскаржуєтья.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 13.04.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук