Справа № 129/1688/21
Провадження № 22-ц/801/739/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 рокуСправа № 129/1688/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз",

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Ковчежнюка В.М., в залі суду,

встановив:

У червні 2021 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , які надаються АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" шляхом доставки природнього газу до будинковолодіння відповідача на підставі договору приєднання. Відповідач своїх зобов`язань з оплати послуг розподілу природнього газу не виконав, внаслідок чого станом на 20.05.2021 в останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 6 200,91 грн, що складається із заборгованості за послуги розподілу природнього газу з січня 2020 року по квітень 2021 року включно в розмірі 3 933,55 грн, 3% річних, нарахованих відповідно до 625 ЦК України, в розмірі 540 грн та інфляційні втрати, передбачені п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги» в розмірі 1 727, 36 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є недостовірним доказом, оскільки він підписаний адвокатом позивача, а не спеціалістом з бухгалтерського обліку і містить взаємовиключні відомості.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" подало апеляційну скаргу, у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, в зв`язку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, у апеляційній скарзі зазначено, що позивач надав суду всі обґрунтовані та документально підтвердженні розрахунки заборгованості відповідача, які суд належним чином не дослідив. Так, суд не звернув увагу на те, що на підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду виписку з фінансового стану та довідку про фактичний обсяг споживання природнього газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , а адвокатом було лише розраховано та підписано розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції.

Крім того, суд не прийняв до уваги нормативне аргументування позивача своїх вимог та не дослідив питання щодо наявності заборгованості та розрахунку відповідача за спожиті послуги.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , які надаються АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" шляхом доставки природнього газу до будинковолодіння відповідача на підставі договору приєднання.

З матеріалів справи видно, що позивач звертаючись із даним позовом в суд, підставою позову вказав невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг розподілу природнього газу.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 20.05.2021 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 6 200,91 грн, що складається із заборгованості за послуги розподілу природнього газу з січня 2020 року по квітень 2021 року включно в розмірі 3 933,55 грн, 3% річних, нарахованих відповідно до 625 ЦК України, в розмірі 540 грн та інфляційні втрати, передбачені п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги» в розмірі 1 727, 36 грн.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано виписку з фінансового стану та довідку про фактичний обсяг споживання природнього газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , які засвідчені печаткою підприємства, а також надано розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свій висновок обгрунтував тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є недостовірним доказом.

Колегія суддів не погоджується із вказаним вище висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015 року №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі - Закон №329-VIII), Кодексом ГРМ, Правилами №2496, Типовим договором № 2498, Типовим договором №2500 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Постачальник природного газу - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

АТ "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" є оператором газорозподільної системи (скорочено - Оператор ГРМ) і надає послуги саме із розподілу природного газу, і такі послуги не включають в себе послуги з постачання природного газу.

Згідно з частинами першою та другою статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Типовий договір розподілу природного газу затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) від 30 вересня 2015 року №2498.

За змістом частини другої статті 205 ЦК України, укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (частина 1 статті 634 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач на підтвердження розміру заборгованості у відповідача надав виписку з фінансового стану та довідку про фактичний обсяг споживання природнього газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , які засвідчені печаткою підприємства, а також надано розрахунок 3 % річних та втрат від інфляції.

Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, надані позивачем докази розрахунку заборгованості, зокрема виписка з фінансового стану та довідка про фактичний обсяг споживання природнього газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , є такими, що цілком відповідають вимогам процесуального законодавства щодо достовірності та допустимості доказів.

Вказані обставини суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги.

Крім того, судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги розподілу природного газу, водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав та не оплатив послуги розподілу природного газу, чим порушив умови договору, в наслідок чого станом на 20.05.2021 у відповідача наявна заборгованість за послуги розподілу природнього газу з січня 2020 року по квітень 2021 року включно в розмірі 3 933,55 грн, що підтверджується належними, достовірними і допустимими доказами, наданими позивачем.

Разом з тим, відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунків 3 % річних та втрат від інфляції за договором розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , на суму заборгованості позивачем нараховано 3% річних в розмірі 540 грн та інфляційні втрати, передбачені п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги в розмірі 1 727, 36 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини і відповідач своїх зобов`язань за ними не виконав та не оплатив послуги розподілу природного газу, чим порушив умови договору, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, а також 3% річних від простроченої суми та суму збитків від інфляції за весь час прострочення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що нарахування 3% річних в розмірі 540 грн та інфляційних втрат, передбачених п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги в розмірі 1 727, 36 грн є правомірним, незважаючи на дію у вказаний період карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), оскільки згідно з п. 4 ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється лише нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відтак, з урахуванням вищенаведеної норми, стягнення заборгованості, передбаченої ст. 625 ЦК України на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) не заборонено.

Зважаючи на вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 6 200,91 грн, що складається із заборгованості за послуги розподілу природнього газу в сумі 3 933,55 грн, 3% річних в сумі 540 грн та інфляційні втрати в сумі 1 727, 36 грн.

Крім того, суд звертає увагу на те, що надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено та постановлено нове рішення про задоволення позову, тому із відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" підлягають стягненню судові витрати в сумі 2 270 грн - за подання позовної заяви та в сумі 3 405 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2022 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" заборгованість в сумі 6 200,91 грн, що складається із заборгованості за послуги розподілу природнього газу в сумі 3 933,55 грн, 3% річних в сумі 540 грн та інфляційні втрати в сумі 1 727, 36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 2 270 грн та подання апеляційної скарги в сумі 3 405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

С. Г. Копаничук