Ухвала

Іменем України

31 березня 2022 року

м. Київ

справа № 766/17697/18

провадження № 61-1406ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко Марини Федорівни, старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин Оксани Степанівни про визнання неправомірними дій державних виконавців, а незаконною довідки-розрахунку про нараховану заборгованість зі сплати аліментів, заінтересована особа, - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко М. Ф. (далі - ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві), старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин О. С. (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) про визнання неправомірними дій державних виконавців, незаконною довідки-розрахунку про нараховану заборгованість зі сплати аліментів.

На обґрунтування скарги посилався на таке. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17 грудня 2003 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 04 жовтня 2002 року і до повноліття дитини.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 22 червня 2015 року № 2-6935/02 про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 04 жовтня 2002 року.

Державним виконавцем 14 липня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за зазначеним виконавчим листом, дії спрямовані на відновлення втраченого виконавчого провадження не проводились. Постанова державного виконавця про відкриття провадження від 14 липня 2015 року стягувачем на оскаржувалась.

Водночас, незважаючи на те, що він за попередній період добровільно сплачував аліменти, державний виконавець Микитин О. С. склала довідку-розрахунок від 06 серпня 2018 року № 880/30, згідно з якою здійснила розрахунок заборгованості зі сплати аліментів більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, не врахувала змісту раніше проведеного розрахунку, а також поданих ним довідок про місце роботи і отримані доходи, докази добровільної сплати аліментів поштовими переказами.

Рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки протягом 2003-2016 років він виконував добровільно шляхом направлення на ім`я ОСОБА_1 електронних поштових переказів на єдину відому йому адресу проживання її матері, на АДРЕСА_1 . Жоден переказ не був повернутий, претензії зі сплати аліментів за 2008 - 2015 роки стягувачка не пред`являла.

Виконавче провадження № 48071149 відкрито у липні 2015 року ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві. При цьому, у порушення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», статті 194 Сімейного кодексу України (далі - СК України) державний виконавець Сергієнко М. Ф. склала довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28 липня 2015 року № 10/1202 за десять років, починаючи з 2005 року. Зазначену довідку ОСОБА_1 використала як доказ у справі № 668/8229/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та позбавлення батьківських прав.

Про відкриття виконавчого провадження № 48071149 та заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 листопада 2015 року, яким його позбавлено батьківських прав та стягнуто заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 105 824,44 грн та 13 000,00 грн пені, заявник дізнався наприкінці травня 2017 року під час надходження до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Вишгородський РВ ДВС ГТУЮ у Київській області) за місцем його проживання заведеного виконавчого провадження № 48071149 та № 52459090.

Виконавче провадження № 52459090 відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Херсона у справі про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та позбавлення батьківських прав. Він неодноразово звертався до виконавців Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області з вимогою про перерахунок заборгованості та надав довідки про доходи і докази сплати аліментів, проте у зв`язку з наявністю заочного рішення від 13 листопада 2015 року про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 105 824,44 грн у перерахунку було відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року у справі № 668/8229/15-ц заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 13 листопада 2015 року скасовано в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів та позбавлення батьківських прав.

11 травня 2018 року він звернувся до Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про здійснення перерахунку заборгованості з урахуванням наявних у матеріалах виконавчого провадження документів, що надавалися ним на підтвердження місця роботи, отриманих доходів та перерахованих поштовими переказами аліментів.

На його звернення отримав відповідь від 01 червня 2016 року № 188/10, від 17 липня 2017 року № 9391 про те, що до попередніх розрахунків була включена сума боргу у розмірі 105 824,44 грн, визначена заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13 листопада 2015 року у справі № 668/8229/15-ц.

Постановою старшого державного виконавця до Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 15 травня 2018 року виконавче провадження № 52459090 закрито та знято арешт з майна, а також був здійсненний перерахунок заборгованості.

Згідно з довідкою-розрахунком від 15 травня 2018 року № 10281 його заборгованість зі сплати аліментів станом на дату його складання становила 10 929,30 грн. Зазначену заборгованість він погасив 11 червня 2018 року шляхом перерахування коштів на рахунок Вишгородського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, після чого отримав нову довідку-розрахунок від 15 червня 2018 року № 12471 складену з урахуванням суми погашеного боргу і він був впевнений, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а спір щодо заборгованості вирішений.

Надалі виконавче провадження № 48071149 у зв`язку із зміною ним місця проживання направлено до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

26 серпня 2018 року він отримав рекомендованим листом постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Микитин О. С. від 06 серпня 2018 року про звернення стягнення на доходи боржника із новим розрахунком заборгованості, в якому сума боргу станом на 31 липня 2018 року зазначена у розмірі 147 093,80 грн за період з 01 січня 2005 року до 01 липня 2018 року з посилання на статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження», що регулює порядок нарахування сум для непрацюючих платників аліментів.

22 червня 2020 року у зв`язку із досягненням дитиною повноліття сплинув термін дії виконавчого листа Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року № 2-6935/02.

Заявник не погоджується із розрахунком зі сплати аліментів від 06 серпня 2018 року, вважає, що державний виконавець Микитин О. С. неправильно здійснила розрахунок, не врахувала раніше проведений розрахунок, подані ним довідки про місце роботи і отримані доходи, докази добровільної сплати аліментів поштових переказів.

Згідно з вимогами статті 194 СК України в редакції, яка була чинною на час пред`явлення виконавчого листа до виконання, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш ніж як за три роки що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Така сама редакція статті 194 СК України була чинною на момент здійснення перерахунку у травні та червні 2018 року, на момент складення спірного перерахунку заборгованості станом на 31 липня 2018 року старшим державним виконавцем Микитин О. С. та на момент звернення до суду із цією заявою.

За час, що минув з травня 2018 року, тобто з моменту звернення до суду зі скаргою, окрім періодичних платежів зі сплати аліментів на утримання дитини в рамках виконавчого провадження № 48071149 з нього було також утримано 25 296,00 грн на погашення заборгованості зі сплати аліментів. Також до нього, як до боржника вжито всі несприятливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Такі дії посадових осіб ДВС порушують його майнові та немайнові права.

З урахуванням уточнених вимог ОСОБА_2 просив визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Микитин О. С. щодо складання довідки-розрахунку від 06 серпня 2018 року № 880/30 неправомірними, а довідку-розрахунок від 06 серпня 2018 року № 880/30 незаконною, визнати дії посадових Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зі стягнення з нього заборгованості зі сплати аліментів за минулий час поза межами трирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання, в межах виконавчого провадження № 48071149, відкритого на підставі виконавчого листа

№ 2-6935/02, виданого 22 червня 2015 року Суворовським районним судом м. Херсона, встановити факт відсутності заборгованості зі сплати аліментів, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом Суворовського районного суду м. Харкова № 2-6935/02 та зобов`язати посадових осіб Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві закрити виконавче провадження № 48071149, яке відкрито на підставі виконавчого листа Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року № 2-6935/02, зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Микитин О. С. усунути порушення, здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48071149 відповідно до вимог статті 194 СК України не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, з урахуванням попередніх розрахунків заборгованості, складених посадовими особами (довідка-розрахунок від 15 травня 2018 року № 10218, від 15 червня 2018 року № 12471) та наданих боржником ОСОБА_2 документів на підтвердження місця роботи, отриманих доходів та добровільно перерахованих поштовими переказами аліментів.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2021 року скаргу задоволено частково. Визнано дії старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Микитин О. С. щодо складання довідки-розрахунку від 06 серпня 2018 року № 880/30 неправомірними, а довідку-розрахунок від 06 серпня 2018 року № 880/30 - незаконною. Визнано незаконними дії посадових осіб Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зі стягнення з ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів за минулий час поза межами трирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання в рамках виконавчого провадження № 48071149, відкритого на підставі виконавчого листа Суворовського районного суду м. Херсона від 22 червня 2015 року № 2-6935/02. Зобов`язано старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Микитин О. С. усунути порушення, здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 48071149 відповідно до вимог статті 194 СК України не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, з урахуванням попередніх розрахунків заборгованості, складених посадовими особами (довідка-розрахунок від 15 травня 2018 року № 10218, від 15 червня 2018 року № 12471) та наданих боржником ОСОБА_2 документів на підтвердження місця роботи, отриманих доходів та добровільно перерахованих поштовими переказами аліментів. У решті заявлених вимог відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржуваний розрахунок заборгованості із сплати аліментів зроблено з порушенням вимог законодавства, оскільки під час проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець Микитин О. С. не взяла до уваги, що визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених у виді частки від заробітку (доходу), необхідно проводити відповідно до вимог частини першої статті 194 СК України за період не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2021 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

У січні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, у задоволенні скарги відмовити повністю.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Підставами касаційного оскарження зазначених судових рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Суди встановили, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17 грудня 2003 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 04 жовтня 2002 року і до повноліття дитини.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Деснянського РВ ДВС РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 22 червня 2015 року № 2-6935/02 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з 04 жовтня 2002 року.

Державним виконавцем 14 липня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за зазначеним виконавчим листом, дії спрямовані на відновлення втраченого виконавчого провадження не проводились. Постанова державного виконавця про відкриття провадження від 14 липня 2015 року стягувачем на оскаржувалась.

Розділом ХІV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція), у редакції, яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження, врегульовано порядок відновлення втраченого провадження або матеріалів виконавчого провадження. Пунктами 14.1, 14.2, 14.4, 14.5 визначено, що за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають втрачене виконавче провадження або його матеріали.

У заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження), обставини втрати матеріалів виконавчого провадження, поновлення яких саме документів сторона вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення. До заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть додаватися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку.

Державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

У разі відновлення виконавчого провадження за ініціативою державного виконавця він у постанові роз`яснює сторонам право надати документи виконавчого провадження, їх копії, інші документи або відомості, що стосуються втраченого виконавчого провадження.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що зважаючи на те, що державний виконавець, ухвалюючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 48071149, вказаних у розділі ХІV Інструкції дій не вчиняв, тому відсутні підстави вважати, що виконавче провадження вважається відновленим.

Заявниця, пред`являючи дублікат виконавчого листа до виконання, не посилалася на необхідність відновлення виконавчого провадження, а відповідно правові підстави для такого відновлення були відсутні.

Частинами першою та другою статті 194 СК України (у редакції, яка була чинною на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання) визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Аналогічне положення міститься у пункті 7.19 Інструкціїу редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуваний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів було зроблено з порушенням вимог законодавства, оскільки державним виконавцем не враховано, що визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), необхідно проводити відповідно до вимог частини першої статті 194 СК України, за період не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Доводи касаційної скарги про те, що після пред`явлення нею до виконання дубліката виконавчого листа, виданого замість втраченого його оригіналу у процедурі примусового виконання судового рішення, державний виконавець по суті діяв за правилами відновлення виконавчого провадження є необґрунтованими. Цим доводам суди попередніх інстанцій дали відповідну оцінку, встановивши, що відомостей про вчинення виконавчих дій за виконавчим листом у період з 15 серпня 2005 року до звернення стягувачки до органу виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі дубліката виконавчого листа немає.

Доводи заявниці також зводяться до власного тлумачення норм права та непогодження зі встановленими обставинами справи, що не належать до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Сергієнко Марини Федорівни, старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Микитин Оксани Степанівни, про визнання неправомірними дій державних виконавців, незаконною довідки-розрахунку про нараховану заборгованість зі сплати аліментів,заінтересована особа, - ОСОБА_1 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

Г. І. Усик