ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1102/21 Номер провадження 22-ц/814/608/22Головуючий у 1-й інстанції Рябченко В.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Міщенко Я.О.,

з участю представника позивача - адвоката Шанько І.О., представника відповідача Зуб О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2021 року, постановлене суддею Рябченко В.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до опорного закладу «Яреськівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені Ф.П. Борідька Шишацької селищної ради Полтавської області» (далі - ОЗ «Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Ф.П.Борідька») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату,

в с т а н о в и в:

09.11.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 1986 року працює вчителем початкових класів та наказом ОЗ «Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Ф.П.Борідька» від 08.11.2021 №108-К відсторонена від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19, без збереження заробітної плати.

Позивачка вважає такий наказ незаконним, оскільки в її трудовому контракті та посадовій інструкції відсутні зобов`язання працівника щодо щеплення, а у роботодавця - повноваження на її відсторонення через їх відсутність.

Із наведених підстав, а також враховуючи, що щеплення від COVID-19 відсутнє у переліку обов`язкових згідно Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», просить визнати незаконним та скасувати наказ ОЗ «Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Ф.П.Борідька» від 08.11.2021 №108-К, поновивши її на посаді та виплативши заробітну плату за час відсторонення.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 23.12.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОЗ «Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Ф.П.Борідька» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивач є викладачем державного навчального закладу освіти та підлягає обов`язковому профілактичному щепленню проти COVID-19. Вакцинацію вона не пройшла, а тому роботодавець правомірно та на законних підставах відсторонив її від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19, без збереження заробітної плати. При цьому судом враховано, що відсторонення від роботи передбачає збереження за працівником робочого місця, що виключає підстави поновлення на роботі. Вимоги в частині стягнення невиплаченої заробітної плати задоволенню не підлягають, як похідні від законності наказу.

Позивач із рішенням районного суду не погодилася та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати й постановити нове, яким позов задовольнити.

Вважає, що відповідач, відсторонивши її від роботи без збереження заробітної плати, на час відсутності щеплення проти COVID-19, фактично, поклав на неї обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові, оскільки вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень, як обов`язкова. Тим самим залишивши без заробітку.

Також зазначає, що в інформаційному листі від 08.10.2021 №01-20/176 про проведення щеплення від COVID-19 відсутні терміни та порядок проведення вакцинації, а також дата та час ознайомлення кожного із працівників з цим листом.

Звертає увагу, що наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153, на підставі якого її відсторонено від роботи, набирає чинності через місяць після його публікації, тобто 08.11.2021 і того ж дня, не надавши їй необхідний час для вакцинування, відповідачем було прийнято наказ про її відсторонення.

Вважає, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.46 КЗпП України, тоді як умовами колективного договору між адміністрацією відповідача та профспілковим комітетом передбачено умови вивільнення працівника виключно на підставі п.1 ст.40 цього Кодексу.

Просить врахувати, що вона не підписувала письмової відмови від вакцинування, а також ставить під сумнів обізнаність відповідача про відсутність у неї щеплення проти COVID-19. Також зазначає, що така інформація є конфіденційною, а відмова надавати відомості про наявність щеплення проти COVID-19 чи відсутність такої вакцинації не може вважатися порушенням.

Наголошує, що вакцинування від коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні - добровільне для усіх груп населення та професійних груп, а сама по собі вакцинація не захищає від зараження.

Вважає дискримінаційною постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 та просить врахувати вимоги ст.ст.1, 8, 9 Нюрнберзького кодексу 1947 року, п.16 Гельсінської декларації всесвітньої медичної асоціації, ст.6 Загальної декларації ЮНЕСКО 2005 року про біоетику та права людини, пп.пп.7.3.1, 7.3.2 Резолюції ПАРЕ №2361 від 2021 року.

17.03.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

31.03.2022 до Полтавського апеляційного суду надійшли пояснення представника позивача - адвоката Шанько І.О.

У суді апеляційної інстанції представник позивача - адвокат Шанько І.О. підтримали доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні. Представник відповідача із підстав, видкладених у відзиві, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом директора ОЗ «Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Ф.П.Борідька» від 08.11.2021 №108-К, ОСОБА_1 , вчителя початкових класів, відсторонено від роботи із 08.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Підстава: повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, інформаційний лист від 08.10.2021 №01-20/176./а.с.8/

Згідно інформаційного листа ОЗ «Яреськівська ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Ф.П.Борідька» від 08.11.2021 №108-К до відома працівників школи, які станом на 08.10.2021 не пройшли вакцинації проти COVID-19, включно із ОСОБА_1 , під підпис, доведено наступну інформацію.

Міністерство охорони здоров`я України наказом від 04.10.2021 №2153 зареєстрованим в Мінюсті 07.10.2021 за номером №1306/36928, затвердило перелік організацій працівники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти COVID-19.

Згідно з наказом на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники закладів загальної середньої освіти незалежно від типу та форм власності.

Наказ набирає чинності через один місяць з дня його публікації.

Працівники закладів освіти, які не щепляться проти COVID-19 протягом цього періоду, будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати.

Працівники освіти, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень, відповідно до переліку медичних закладів та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16.09.2011 №595 не підлягатимуть обов`язковій вакцинації. Такі працівники повинні надати відповідну довідку медичного закладу./а.с.7/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачка є працівником державного навчального закладу та підлягає обов`язковій вакцинації проти COVID-19. За відсутності у позивачки протипоказань до вакцинації, роботодавець був зобов`язаний відсторони її від роботи без збереження заробітної плати, що відповідає вимогам наказу.

Також судом враховано, що на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, що виключає підстави поновлення на роботі. Вимоги в частині стягнення невиплаченої заробітної плати задоволенню не підлягають, як похідні від законності оспорюваного наказу.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із судовим рішенням та переоцінки доказів на власну користь.

У пунктах а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмова або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших, передбачених законодавством випадків, належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Згідно статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають, у тому числі, працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08.11.2021, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

- контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153;

- відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч.3 ст.5 закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, а також

- взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

З огляду на викладені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про правильність висновків суду першої інстанції, що керівник навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від роботи на час відсутності щеплення без збереження заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.46 КЗпП України зводяться до довільного тлумачення наведених норм закону на власну користь.

При цьому посилання позивачки, що умовами колективного договору між адміністрацією відповідача та профспілковим комітетом передбачено умови вивільнення працівника виключно на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не ґрунтується на доказах, оскільки у матеріалах відсутній такий договір, а положення статті 40 цього Кодексу регулюють питання розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу.

Натомість, з позивачем трудові правовідносини не були припинені та, як правильно зазначив суд першої інстанції, на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, а тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, установлених законодавством, по суті, не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Стосовно тверджень позивачки, що інформаційний лист від 08.10.2021 №01-20/176 про проведення щеплення від COVID-19, який став підставою її відсторонення, не містить термінів та порядку проведення вакцинації, дати та часу ознайомлення кожного із працівників з цим листом, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту указаного інформаційного листа, із яким ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис 08.10.2021 на виробничій нараді трудового колективу, убачається, що при набранні чинності наказом МОЗ №2153 працівників, які ухиляються від вакцинації проти COVID-19 та не надали медичного висновку про наявність протипоказів до вакцинації, будуть відсторонені від роботи в установленому порядку.

Таким чином, майже за місяць до відсторонення від роботи позивачка була проінформована про те, що, будучи працівником закладу дошкільної освіти, вона підлягає обов`язковій вакцинації проти COVID-19 відповідно до наказу МОЗ від 04.10.2021. При цьому порядок проведення вакцинації покладається на керівника закладу охорони здоров`я, а не роботодавця.

Із наведених підстав апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги позивачки, що їй не було надано необхідного часу для проведення вакцинування. Такі твердження є суперечливим, оскільки зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивачка вважає щеплення проти COVID-19 не обов`язковим та не дієвим.

Посилання позивачки, що вона не підписувала письмової відмови від вакцинування, так само як і її сумніви в обізнаності роботодавця про відсутність у неї щеплення проти COVID-19, колегія суддів визнає неспроможними. Оскільки дії обох сторін були узгодженими, роботодавець роз`яснив на виробничій нараді трудового колективу, де була присутня позивачка, обов`язковість щеплення, строки та наслідки відмови від вакцинування, за винятком працівників, які мають протипоказання, що має підтверджуватися довідкою медичного закладу.

Враховуючи, що позивачка не надала роботодавцю довідки/медичного висновку про наявність у неї протипоказів до вакцинації, що могло б стати підставою для її не відсторонення, роботодавець був зобов`язаний відсторонити її від роботи без збереження заробітної плати, що відповідає вимогам наказу.

При цьому, як убачається із доводів апеляційної скарги, позивачка не мала наміру проходити вакцинацію, вважаючи положення наказу МОЗ від 04.10.2021 незаконними, такими, що суперечать Конституції України та нормам міжнародного права.

Разом із цим протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтерміновання через COVID-19. У матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка має такий стан здоров`я, що є перешкодою для вакцинування.

Твердження позивачки про те, що суспільні інтереси ніяк не страждають від її відмови від експериментального щеплення проти COVID-19 та передумовою будь-якого медичного втручання є отримання відповідної на те інформованої згоди пацієнта, не становили предмет дослідження сулу першої інстанції і з такими обставинами вона не пов`язувала підстави позову.

Інші доводи апеляційної скарги, обґрунтовані ст.ст.1, 8, 9 Нюрнберзького кодексу 1947 року, п.16 Гельсінської декларації всесвітньої медичної асоціації, ст.6 Загальної декларації ЮНЕСКО 2005 року про біоетику та права людини, пп.пп.7.3.1, 7.3.2 Резолюції ПАРЕ №2361 від 2021 року, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Соломахін проти України» від 15.03.2012 (заява №24429/03), де сформовано висновок, що обов`язкове щеплення як примусовий медичний захід є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Порушення фізичної недоторканності заявника можна вважати виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я населення та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання.

У рішенні від 08.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява №47621/13) ЄСПЛ зазначив, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, при чому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним, заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії.

Враховуючи законодавче врегулювання на національному рівні питання відсторонення працівників у зв`язку із відсутністю у них щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2,вимога про обов`язкову вакцинацію працівників окремих професій, зокрема закладів освіти, проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, особливо здоров`я дітей, є виправданою та також, що не порушує ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи.

Згідно позиції Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №682/1692/17 індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення протиставляються загальному праву (інтересу) суспільства, інших батьків та їх дітей, які провели у встановленому державою порядку щеплення, зокрема, перед направленням дітей до навчального закладу для здобуття освіти.

Унаслідок встановлення такого балансу досягається мета - реалізація права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантоване статтями 3, 27, 49 Конституції України. При цьому вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України не можна визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я й безпеки колективу навчального закладу та здобувачів освіти над тимчасовими обмеженнями на право на працю конкретного працівника.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.04.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

Т.О. Кривчун