Справа № 128/1670/21
Провадження № 22-ц/801/432/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 рокуСправа № 128/1670/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.

суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу № 128/1670/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу

за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» - адвоката Рибака Віталія Вікторовича на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, повний текст якого складено 24 грудня 2021 року, ухвалене в складі судді Васильєвої Т. Ю.

встановив:

В червні 2021 року ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем, з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 . Вказує, що відповідно до виписки з фінансового стану по особовому рахунку відповідача Товариство надає послуги з газопостачання до оселі споживача, відповідач в свою чергу їх отримує та оплату проводить не в повному обсязі. Зазначає, що відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, із врахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496. Розділом ІІІ вказаних Правил передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Позивач також зазначив, що відповідачем приймаються послуги з газопостачання та проводиться часткова оплата, тому сторони знаходяться у договірних відносинах. Вказує, що за умовами договору постачання природного газу побутовим споживачам постачальник зобов`язався поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язалася своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розміри, строки та порядку, визначені договором. Позивач зазначає, що свої зобов`язання по забезпеченню відповідача природним газом, як споживача цих послуг, виконує належним чином та в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно не виконує. Станом на 01.06.2021 сума заборгованості за послуги з газопостачання відповідача перед позивачем складає 13 513, 17 грн. Заборгованість почала накопичуватись за період з 01.12.2020 по 01.06.2021.

В добровільному порядку відповідач заборгованість за спожитий природний газ не сплачує, чим порушує умови договору. За вказаних обставин позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в сумі 13 513, 17 грн., 3 % річних в сумі 159, 79 грн., збитки від інфляції в сумі в сумі 569, 26 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021року, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоведено відповідність здійсненого розрахунку боргу зазначеним в ньому фактичним об`ємам спожитого природного газу, за відсутності чого встановити наявність боргу відповідача перед позивачем.

В апеляційній скарзі представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» - адвокат Рибак Віталій Вікторович просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

На адресу Вінницького апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 , як побутового споживача природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з особового рахунку споживача (а.с. 9).

Станом на 01.06.2021 відповідачу нараховано заборгованість за постачання природного газу перед позивачем ТОВ «Вінницягаз Збут» в сумі 13 513, 17 грн. за період 11.2020 - 05.2021, про що свідчить виписка з особового рахунку споживача, яка містить інформацію (відомості) про особу відповідача, про обсяги споживання природного газу споживачем та здійснення оплати наданих послуг помісячно, а також здійснено розрахунок інфляційного збільшення боргу та 3 % річних (а.с. 9 - 11).

Згідно копії довідки щодо цін на природний газ для населення по ТОВ «Вінницягаз Збут», вказано ціни постачання природного газу за період з 2015 року по 2021 рік (а.с. 13).

ОСОБА_2 16.04.2021 звертався до ТОВ «Вінницягаз Збут» із скаргою щодо заборгованості за газ в розмірі 15 288, 43 грн. по особовому рахунку № НОМЕР_1 , в якій зазначив, що показники лічильника не відповідають фактичним, вказав, що фактичні показники лічильника регулярно зазначаються в квитанціях в графі «призначення платежу», вимагав скасувати заборгованість, та претензією щодо зазначеного боргу, з додатками (а.с. 83 - 132), в тому числі надано розрахунок вартості спожитого газу за період з 01.01.2020 по 31.05.2021, здійснений позивачем, з відображенням кількості спожитого газу та здійснених проплат, за показниками споживача та за показниками постачальника, а також роздруківку з особистого кабінету споживача.

Відповідачем також надано суду копії квитанцій АТ КБ «Приватбанк» про оплату за послуги з постачання та розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з червня 2020 року по травень 2021 року, які містять зазначення показників лічильника в графі «призначення платежу» (а.с. 134 - 157).

Також відповідачем надано скріншот історії показань лічильника в особистому кабінеті споживача за особовим рахунком відповідача (а.с. 159).

На підтвердження заперечень, викладених у відзиві, відповідач надала викопіювання зі статті, розміщеної в газеті «RIA» від 14.07.2021 (а.с. 161).

Позивач ТОВ «Вінницягаз Збут» у відповідь на звернення ОСОБА_2 надав відповіді від 30.04.2021 та від 25.06.2021, в яких зазначив про необхідність сплати заборгованості за спожитий природний газ та роз`яснив, що питання, пов`язані із визначенням об`єму спожитого природного газу відносяться до компетенції Оператора ГРМ (АТ «Вінницягаз»), та рекомендовано звернутись до АТ «Вінницягаз» (а.с. 175, 176).

Суд першої інстанції, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вірно встановив наступні обставини та дійшов до правильних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Пунктом 2 Розділу ІІІ зазначених Правил визначено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до п. 23 Розділу ІІІ Правил, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Порядок визначення об`єму (обсягу) газу та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні. Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується. При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ, визначеними згідно з умовами договору розподілу природного газу в розрахунковому періоді.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу.

Сторонами не заперечується перебування ними в договірних відносинах постачання природного газу.

Згідно пункту 1.1. Типового договору, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником.

Згідно з пунктом 4.4. Типового договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Якщо об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, Постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок Споживачу.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 глави 4, розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт·год, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

Відповідно до п. 5.5 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу.

З наданої позивачем виписки з особового рахунку споживача та наданих відповідачем квитанцій про оплату послуг за постачання та розподіл природного газу, з`ясовано, що з 01.12.2020 по 01.06.2021 споживачу по особовому рахунку № НОМЕР_1 здійснено нарахування обсягу спожитого природного газу за показниками, які не відповідають показникам споживача та які подавалися ним як позивачу в квитанціях про оплату за постачання природного газу, так і оператору ГРМ в квитанціях про оплату послуг за розподіл природного газу, при цьому у виписці з особового рахунку споживача відомості про показники за здійсненими виплатами вказані лише при зазначенні оплати від 05.05.2021 (попередні 39228, поточні 39300), всі інші оплати прийняті без врахування позивачем будь-яких показників лічильника (а.с. 9).

Відповідно, на яких підставах позивач зазначив у графі «фінансовий стан» відомості про обсяг спожитого газу, суду не обґрунтовано, доказів передання Оператором ГРМ таких показників та підстави їх визначення суду не надано та не обґрунтовано.

Водночас, відповідач ОСОБА_1 стверджує, що вона оплачувала щомісячно послуги за спожитий газ за показниками лічильника відповідно до обсягу спожитого нею газу, про що надала суду квитанції про щомісячні оплати послуг як позивача, так і Оператора ГРМ, в яких зазначено відомості про показники лічильника відповідача, які є послідовними та невідповідності таких показників дійсному обсягу споживання газу позивачем не доведено, та такий спосіб передачі відомостей щодо обсягів споживання газу відповідає п. 5.5 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

Доведення Споживачу Оператором ГРМ інших обсягів споживання природного газу за вказаний позивачем період, а саме тих обсягів, що зазначені у виписці по особовому рахунку відповідача та які відмінні від зазначених відповідачем, як того вимагає п.п. 1 п. 4.4. Типового договору, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, щодо встановлення обсягу постачання та споживання природного газу, суду не доведено. При цьому відомості відповідача були доведені до відома позивача та Оператора ГРМ в передбачений встановленими нормами спосіб, відповідно відповідач, як споживач, мала законні підстави розраховувати на врахування поданих нею показників при здійсненні нарахувань.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач вказану обставину належними та допустимими доказами не спростував та не довів щомісячне використання відповідачем газу саме за обсягами, які зазначені у виписці з особового рахунку споживача, та не спростував надані відповідачем докази іншого обсягу споживання природного газу за вказаний період, а саме з 11.2020 до 5.2021 (а.с. 9 в порівнянні з а.с. 134 - 147). На підставі яких первинних документів була сформована така виписка позивачем не доведено, фактично єдиним доказом наявності боргу відповідача, наданим суду позивачем, є виписка з особового рахунку, яка не є первинним документом, який підтверджує відображені в ній відомості, а має ґрунтуватися на встановленні належними доказами зазначених в ній відомостей, в тому числі обсягів споживання природного газу та показників газового лічильника, будь-яких клопотань до суду щодо неможливості надання позивачем таких доказів чи їх витребування суду не заявлялося.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи скарги, належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Отже, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

І.М. Стадник