Справа № 466/5389/21 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/3858/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Савчук Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Добушовського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу №466/5389/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів ,-

в с т а н о в и в :

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 /шість тисяч/ гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.06.2016 розірвано. У шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.08.2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ПІН НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ПІН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно в сумі 1100 (одна тисяча сто грн.), яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. На даний час витрати на дитину збільшилися, відповідач добровільно не надає ту суму коштів, яка необхідна для належного утримання сина.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2021 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 1100 грн., що є вкрай недостатнім для утримання дитини відповідного віку. З часу ухвалення рішення від 29.08.2018 року про стягнення аліментів на неповнолітнього сина розмір витрат значно зріс. Також зазначає, що син часто хворіє, на його лікування треба значні кошти, на які батько коштів не надає. Апелянт несе значні витрати на утримання їхнього неповнолітнього сина, а саме на купівлю одягу, ліки, оплату за перебування у дошкільному закладі. Вважає, що дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для розумового, фізичного, духовного розвитку дитини. Заявлені позовні вимоги про збільшення розміру аліментів обґрунтовані зміною матеріального стану позивача. Просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

Відповідно до ст..360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.08.2013 р. по 04.08.2016року. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.08.2018 року в користь ОСОБА_1 з ОСОБА_4 стягуються щомісячно аліменти на сина ОСОБА_3 , 2014 р.н. в сумі 1100 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, які стосуються збільшення розміру аліментів на дитину.

Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з роз`ясненнями викладеними у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1100 грн. до 6000,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що витрати на утримання сина значно зросли, дитина часто хворіє та на його лікування необхідні значні кошти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що матеріальне становище платника аліментів покращилося. Позивач не зазначила, де працює відповідач, яка заробітна плата у нього, які матеріальні блага відповідача свідчать про покращення матеріального стану відповідача ОСОБА_4 . Представником позивача адвокатом Добушовським О.В. не ставилося в суді першої інстанції клопотання про витребування доказів із Пенсійного фонду України у Львівській області про розмір заробітної плати відповідача, від Фіскальної служби не надано доказів чим володіє відповідач на даний час. Враховуючи те, що сам відповідач уникає надати відомості про його матеріальне становище, суд першої та апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалювати рішення про збільшення розміру аліментів при відсутності доказів, незважаючи на те, що отримуваний позивачем ОСОБА_1 розмір аліментів на дитину, 2014 року народження є недостатнім.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.12, ч.1,6 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч.6 ст.81 ЦПК).

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Отримувати підвищений розмір аліментів-безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови у перерахунку розміру аліментів.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, що судом першої інстанції правильно дано оцінку зазначеним вимогам, які не підтверджені належними та допустимими доказами з посиланням на правові позиції Верховного Суду, суд підставно відмовив у позові за недоведеністю.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ст. 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 367; ч.1 ст.374; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 28 вересня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк