Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді: Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку від 30.10.2001 року, та частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0026, розміщеної в АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що належала їм на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №623493 від 31.07.2006 року.

В установлений законом строк позивач звернулася до державного нотаріуса Третьої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа заведена в Третій Черкаській державній нотаріальній конторі за № 66/2021 та проведено реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 67382699.

27.10.2021 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом №1-1815, згідно якого успадкувала після смерті матері ОСОБА_2 Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

На своє звернення щодо частини земельної ділянки, на якій розташований жилий будинок, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.10.2021 року, у зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності позивачці та її покійній матері, в яких не визначено частки у праві спільної власності.

Позивач вказує, що є спадкоємицею першої черги після смерті своєї матері, а тому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0026, розміщеної в АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №623493 від 31.07.2006 року в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 заповіту не залишила.

Враховуючи неможливість реалізувати свої спадкові права, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилася, проте на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Мошнівської ОТГ в судове засідання не з`явився, проте від сільського голови Шкарбути Б.В. надійшло клопотання розгляд справи без участі представника сільської ради.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 11.03.2021 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 від 12.06.1969 року, свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_3 від 16.01.1980 року, та свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_4 від 24.10.1992 року, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 14.04.2021 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку по Ѕ частки кожній,площею 0,2498 га,кадастровий номер :02:001:0026, розміщеної в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі рішення органу місцевого самоврядування Тубільцівської сільської ради від 09.07.2003 року №10-14.

Факт належності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2498 га, за кадастровим номером :02:001:0026, на праві приватної власності підтверджується Державним актом серія ЯГ №623493, виданий Черкаським районним відділом земельних ресурсів 31 липня 2006 року, та Інформацією Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

На підставі вищевказаних доказів, судом встановлено, що спадкова маса після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , складається із Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,2498 га, кадастровий номер :02:001:0026, розміщеної в АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, і належала померлій на підставі Державного акту серія ЯГ №623493.

Відповідно до відомостей, які надійшли на запит суду від Третьої Черкаської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулася ОСОБА_1 , заведено спадкову справу № 66/2021. Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. ОСОБА_1 є рідною дочкою померлої та відповідно є спадкоємцем першої черги. Заповіту померла ОСОБА_2 за життя не залишила.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права».

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу №1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України позивач ОСОБА_1 відноситься до першої черги на спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутні дані про наявність спору щодо спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0026, розміщеної в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, після смерті ОСОБА_2 є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи той факт, що позивачем не ставиться вимога про стягнення із відповідача на його користь судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1217, 1218, 1222, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Тубільцівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_2 на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0026, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, розташованої в АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ №623493 від 31.07.2006 року.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Суходольський