Провадження № 22-ц/801/516/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 рокуСправа № 127/28681/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 ;

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року, повний текст якого виготовлений 15.12.2021 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Федчишина С.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вказала, що рішенням Вінницького районного суду від 16.12.2019 року, що набрало законної сили 16.01.2020 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи стягнення з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Оскільки на даний час старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім і навчається на 3-му курсі у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на денній формі навчання за регіональним замовленням, а систематичної допомоги на його утримання відповідач не надає, позивач просила стягувати на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви і до 30.05.2022 року та стягнути з відповідача 5000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2021 року і до закінчення навчання 30.06.2022 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалене у справі судове рішення змінити і стягувати з нього аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до 30.06.2022 року. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що свідчили про його спроможність сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. При ухваленні рішення суд не звернув увагу, що він не заперечує сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 500 грн. Крім того, позивач не довела суму витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням сина.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 ст. 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до ч.1 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову 16 079,40 грн., яка є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинста, верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив, що рішенням Вінницького районного суду від 16.12.2019 року, що набрало законної сили 16.01.2020 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи стягнення з 19.09.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старший син ОСОБА_3 досяг повноліття та продовжує навчання у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» на денній формі навчання за регіональним замовленням, що підтверджується довідкою №1004 від 07.10.2021 року.

ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні позивачки.

Задовольняючи частково вимоги позивачки і стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 1500 грн. щомісячно, суд, виходив з того, що повнолітній син сторін має незадовільний стан здоров`я та дійсно потребує матеріальної допомоги. Враховуючи рівність батьків у матеріальному забезпеченні дитини та дохід відповідача, що становить 6000 грн., визначений судом розмір аліментів 1500 грн. не порушує прав відповідача та повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Однак, з вказаним висновком суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК).Ці дані встановлюються такими засобами: 1 письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.(ст.77 ч.1) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.(ч.2 ст.78 ЦПК) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.79 ЦПК) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.(ст.80 ЦПК).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за обставин наявності у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу, їх заробітку, працездатності.

Суд вказаного до уваги не взяв і при визначенні розміру аліментів не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження зазначених обставин позивачем до позовної заяви було додано лише довідку №1003 від 07.10.2021 року Державного професійно-технічного навчального закладу «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» про навчання ОСОБА_3 на 3-му курсі денної форми навчання Державного професійно-технічного навчального закладу «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг», з терміном навчання з 01.09.2019 року по 31.05.2022 року, довідку МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» №05-21/2202 від 07.10.2021 року про реєстрацію ОСОБА_3 з 16.03.2017 року у квартирі АДРЕСА_1 , виписку із медичної карти ОСОБА_3 про вроджені вади розвитку серцевої перегородки, стеноз легеневої артерії, юнацький ідіопатичний сколіоз, набуту плоскостопість. Посилання позивача на ті обставини, що відповідач працює неофіційно, періодично їздить на роботу за кордон, отримує заробітну плату та має змогу надавати допомогу на таке утримання у розмірі 2000 грн., як того просить позивач, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Відтак, позивач не надала суду будь-яких доказів можливості відповідача сплачувати аліменти як і у заявленому нею розмірі 2000 грн. щомісячно та і у встановленому судом розмірі 1500 грн.

Таким чином , доводи скарги, про те, що сплачуючи щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина у сумі 1500 грн., апелянт не матиме змоги забезпечити достатній рівень життя для себе, заслуговують на увагу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вінницького апеляційного суду від 01.07.2021 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.04.2021 року в частині фактично понесених додаткових витрат на дітей та судових витрат. Винесено нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на дітей в розмірі 34 326,38 грн. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на сина ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. та на сина ОСОБА_4 у розмірі 300 грн. щомісячно, залишено без змін. Крім того, на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2019 року, ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання молодшого сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу щомісячно.

Рішенням Вінницького міського суду від 02.08.2021 року, що набрало законної сили 02.09.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 15.12.2021 року, що залишене без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 17.02.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, враховуючи наявний дохід ОСОБА_2 у вигляді заробітної плати 6000 грн., сплату ним аліментів на утримання молодшого сина та додаткових витрат на обох дітей, відсутність у нього нерухомого майна, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у нього матеріальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі 1500 грн.

За таких обставин ,враховуючи всі підтверджені належними доказами обставини ,що мають значення для справи згідно ст. ст.200,182 СК України , у їх сукупності , враховуючи ненадання позивачем у підтвердження своїх вимог належних, достатніх та допустимих доказів можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі ,матеріальне становище відповідача, розмір його доходу 6000 грн., відрахування із його заробітку аліментів у розмірі 1800 грн. на утримання молодшого сина та додаткових витрат на утримання обох дітей, визнану ОСОБА_2 частку позовних вимог у розмірі 500 грн., колегія суддів вважає необхідним рішення суду змінити і стягувати з відповідача аліменти у визнаному ним розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 25.10.2021 року на весь період навчання сина ОСОБА_3 - до 30.05.2022 року

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні питання про стягнення аліментів суд допустив невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи; невірно застосував та порушив норми права, рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року в частині розміру стягуваних аліментів - змінити .

Замість слів « 1500 грн.» вказати слова «500 грн.».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук