Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6460/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Відділ у справах дітей, сім`ї та соціального захисту Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Киретів В.В. звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Відділ у справах дітей, сім`ї та соціального захисту Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 є громадянином Боснії і Герцеговини , народився і має зареєстроване місце проживання в м. Баня-Лука в Боснії і Герцеговини , однак вже тривалий час працює і проживає в Словацькій Республіці, де має дозвіл на проживання НОМЕР_1 , виданий 20 жовтня 2021 року, відповідно до якого має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 . Позивач за фахом є поліцейським, однак через низький рівень заробітної плати в Боснії і Герцеговини , де заробітна плата становить в середньому 300 Євро, він вирішив виїхати працювати в Словацьку Республіку. Багато його родичів - матір, сестри і інші теж працюють в країнах Європейського Союзу. В 2018 році на роботі в Словацькій Республіці позивач познайомився з відповідачем - громадянкою України ОСОБА_2 , з якою у нього склались романтичні відносини, стосунки, які тривали останні три роки. Вони мали намір укласти шлюб. Від даних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_5 , про народження якої виконкомом Дюлянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 04 травня 2020 року було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . Матір`ю дитини є ОСОБА_2 , а біологічним батьком є позивач ОСОБА_1 . Разом з тим, запис про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Книзі реєстрації народжень було вчинено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, відповідно до якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У зв`язку з суворими карантинними обмеженнями, локдауном, які були введені Кабінетом Міністрів України на всій території України, починаючи з березня-квітня 2020 року, в тому числі забороною в`їзду на територію України громадян іноземних держав, батько дитини ОСОБА_1 не мав можливості після народження доньки в`їхати на територію України та подати відповідну заяву про своє батьківство в орган реєстрації актів цивільного стану. В той же час, мати дитини ОСОБА_2 до шостого місяця вагітності проживала разом з ОСОБА_1 в Словацькій Республіці, після чого поїхала народжувати дитину в Україну по місцю свого проживання, у позивача та відповідача були хороші сімейні відносини і вони планували укласти шлюб. На даний час позивач позбавлений можливості бачитись зі своєю рідною донькою ОСОБА_5 , мати дитини ОСОБА_2 під впливом батьків, як стверджує позивач, не бажає спільно з ним подати заяву в орган реєстрації актів цивільного стану про батьківство позивача, в зв`язку з чим він позбавлений будь-якої можливості законно брати участь у вихованні, утриманні своєї дитини, спілкуванні з донькою. У зв`язку з цим, позивач звернувся в суд із даною позовною заявою та просить суд визнати його батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести зміни до актового запису номер 4, дата складання 04 травня 2020 року, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного виконкомом Дюлянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, вказавши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Боснії і Герцеговини , уродженця м. Баня-Лука, паспорт НОМЕР_3 , виданий 11 січня 2019 року, а також у графі «Прізвище» змінити з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 , в графі «по батькові» змінити з ОСОБА_9 на ОСОБА_9 , всі інші записи залишивши без змін.

Представник позивача ОСОБА_10 29.03.2022 подав до суду заяву про уточнення імені позивача - яке згідно перекладу Ужггородського бюро від 28.02.2022 правильним буде "Божидар", а не "Божідар", як було зазначено у позовній заяві.

Представником відповідачки ОСОБА_2 , адвокатом Молнар Т.В. подано відзив на позов, відповідно до якого відповідачка позовні вимоги визнає частково та вказує, що дійсно позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком її дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але мотиви біологічного батька дитини є далекими від дійсної суті батьківства. Усвідомлене батьківство це стабільний емоційний контакт з дитиною, постійний вибір у всіх сферах життя виходячи саме з потреби дитини, уміння вибудовувати особистісні внутрішні і зовнішні кордони, відповідальність за свою поведінку й усвідомлення того факту, що вона великою мірою впливає на поведінку дитини. Справжнє батьківство це підтримка, тісний зв`язок між батьком та дитиною, відмова від его та повага до всіх членів сім`ї. Звертаючись до суду позивач не має на меті захист власних інтересів як батька дитини. У такий спосіб він намагається змусити відповідача до продовження (відновлення) стосунків. Характер створених обставин спору є штучним. Через поведінку позивача мати дитини була просто вимушена припинити всі взаємовідносини та повернутися для подальшого проживання до своїх батьків. Така ситуація мала місце через позицію потенційного батька, який не бажав народження дитини, а вважав прийнятним безвідповідальний характер громадянських стосунків. Позивач ніколи не вважав прийнятним для себе факт народження дитини, а відповідно - виникнення щодо неї і певних обов`язків. На даний час соціально-психологічна потреба позивача у всіх проявах батьківства відсутня, таким чином він обрав шлях власного самоутвердження перед матір`ю дитини. Висловлені в позовній заяві твердження про наявність перепон у в`їзді на територію України через запроваджені карантинні обмеження є беззмістовними. Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» не передбачала безумовної заборони на перетин державного кордону України іноземцями, а визначала тільки необхідність тимчасової самоізоляції особи. Просить звернути увагу на намаганнях позивача створити враження утримання малолітньої дитини. Але факти передачі подарунків, продуктів харчування тощо місця не мали. Одноразово передані позивачем кошти у сумі 1000 євро були одразу повернуті йому матір`ю дитини, оскільки через отримання цих грошових коштів ОСОБА_1 намагався маніпулювати відповідачем. Позивач та мати дитини у шлюбі не перебувають, можливість одруження повністю виключена. Позивач мешкає за межами території України, права тимчасового проживання у межах нашої держави не має. Дитина проживає разом з відповідачем та перебуває на її повному утриманні. Незабаром матиме місце потреба відвідування дошкільного навчального закладу, виникнуть більш системні та різноманітні форми взаємодії дитини та соціуму. Дитина почне усвідомлювати роль її оточення, відзначати членів сім`ї. За таких умов наявність в дитини прізвища, відмінного від персональних даних власної матері, негативно вплине на становлення дитини, матиме наслідком потребу постійного обґрунтування дитиною такого набутого прізвища. У цій частині позовні вимоги не обґрунтовані, є проявом амбіцій позивача та категорично не визнаються відповідачем.

Сторони та треті особи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_12 подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Представник відповідача ОСОБА_13 подала до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, з мотивів, наведених у відзиві та просила суд розглядати справу у відсутність сторони відповідача.

Представники третіх осіб також надіслали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином Боснії і Герцеговини , народився і має зареєстроване місце проживання в м. Баня-Лука в Боснії і Герцеговини , однак вже тривалий час працює і проживає в Словацькій Республіці, де має дозвіл на проживання НОМЕР_1 , виданий 20 жовтня 2021 року, відповідно до якого має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 .

Договір між СРСР і Федеративною Народною Республікою Югославією про правову допомогу у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1962 року (у відносинах з Сербією, Чорногорією, Боснією і Герцеговиною) застосовується у порядку правонаступництва згідно із Законом України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, 1978 року.

Відповідно до статей 26-28 даного Договору:

«Дела об установлении и оспаривании отцовства или материнства решаются в соответствии с законодательством Договаривающейся Стороны, гражданином которой является ребенок по рождению.

Правоотношения между ребенком, родившимся от лиц, не состоящих в браке, и его матерью, с одной стороны, и отцом - с другой, определяются законодательством Договаривающейся Стороны, гражданином которой является ребенок.

Для вынесения решений по правоотношениям, указанным в статьях 26 и 27 настоящего Договора, компетентны суды той Договаривающейся Стороны, чьи законы должны применяться в этих случаях.

Если истец и ответчик проживают на территории одной и той же Договаривающейся Стороны, то компетентны также и суды этой Договаривающейся Стороны, с соблюдением положений статей 26 и 27 настоящего Договора».

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про міжнародне приватне право» процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

Відповідно до ст.496 Цивільного процесуального кодексу України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.497 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно пунктів 1.7., 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації.

Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в порядку позовного провадження. У таких справах позови приймаються до розгляду якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Верховний Суд роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц).

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 134 Сімейного кодексу України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до статей 6, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що з 2018 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і від цих відносин ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачка народила дочку ОСОБА_5 .

Реєстрація народження дитини у виконавчому комітеті Дюлянської сільсьької ради Виноградівського району була проведена зі слів відповідачки на підставі ч.1 ст. 135 СК України, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 02.02.2022 за № 9.

Відповідачка визнала батьківство позивача відносно її дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дитина проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивач вважає себе біологічним батьком ОСОБА_5 та бажає приймати участь у її житті, спілкуванні, вихованні та утриманні дитини.

Таким чином, з`ясувавши дійсні причини позову про визнання батьківства та взявши до уваги заяву позивача про його батьківство, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Позовна вимога про зміну прізвища дитини, в інтересах дитини задоволенню не підлягає, оскільки сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а наявність в дитини прізвища, відмінного від персональних даних матері, негативно вплине на становлення дитини, матиме наслідком потребу постійного обґрунтування дитиною такого набутого прізвища.

На підставі викладеного, керуючись ст. 28 Цивільного кодексу України, ст.ст. 125, 128, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, п.п. 1.7., 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, ст.ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Боснії і Герцеговини , уродженця м. Баня-Лука, паспорт НОМЕР_3 , виданий 11 січня 2019 року, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження дитини, видане виконкомом Дюлянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області 04 травня 2020 року, серія НОМЕР_2 .

Внести зміни до актового запису номер 4, дата складання 04 травня 2020 року, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного виконкомом Дюлянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, вказавши батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Боснії і Герцеговини , уродженця м. Баня-Лука, паспорт НОМЕР_3 , виданий 11 січня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко