ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

30 березня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 (правонаступниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просило стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 6558355, 91 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-308/042/2007, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 145728,63 доларів США. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року, між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк» були укладені Договори поруки № SR-308/042/2007 та № 308/042/2007/1 від 27 грудня 2007 року. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 20 жовтня 2014 року складала 6558355,91 грн. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 25 листопада 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року позов банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року в розмірі 6558355,91 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту - 1094103,02 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 316296,11 грн.; штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором - 5147 956,78 грн. Вирішено питання судових витрат. (том 1, а.с.117-119).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачі не несуть солідарного обов`язку перед кредитором, оскільки укладали окремі договори поруки. Також посилався на те, що кредитором не було належним чином доведено розміру заборгованості, оскільки останнім не надано суду належного розрахунку заборгованості з зазначенням погашення періодичних платежів та дати внесення коштів (том 1, а.с.229-239).

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як правонаступників ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено. Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року - скасовано. В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь держави судовий збір у сумі 5481грн.(том 3 а.с.94-97).

Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 4 а.с.160-164).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, з урахуванням Постанови Верховного Суду від 01 грудня 2021 року, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № МL-308/042/2007, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 145 728,63 доларів США з кінцевим терміном повернення - 26 грудня 2022 року, виходячи з 360 календарних днів у році, зі сплатою відсотків в розмірі 5-99 % річних (том 1, а.с.9-17).

Банк виконав у повному обсязі умови Кредитного договору № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року надавши ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 145 728,63 доларів США, які останній отримав та використав на придбання нерухомого майна.

В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № SR-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року, відповідно до умов якого остання взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання відповідати перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_1 в повному обсязі цих зобов`язань, як солідарні із Позичальником боржники (том 1, а.с.19-20).

Також 27 грудня 2007 року було укладено між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_5 . Договір поруки № SR-308/042/2007/1, відповідно до умов якого останній взяв на себе на добровільних засадах зобов`язання відповідати перед позивачем по зобов`язаннях ОСОБА_1 а Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року в повному обсязі цих зобов`язань, як солідарні із Позичальником боржники (том 1, а.с.21-22).

Таким чином, за зобов`язаннями за кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року солідарно відповідають перед кредитором основний боржник ОСОБА_1 разом з поручителем ОСОБА_4 , та боржник ОСОБА_1 з поручителем ОСОБА_5 , оскільки між сторонами укладено окремі договори поруки.

25 листопада 2011 року між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором № МL-308/042/2007 від 27 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 (том 1, а.с.24-45).

У порушення умов договору ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 20 жовтян 2014 року виникла заборгованість у розмірі 6 558 355,91 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту - 1 094 103,02 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 316 296,11 грн.; штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором - 5 147 956,78 грн. (том 1, а.с.23).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про солідарну відповідальність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором та стягнення з відповідачів заборгованість у розмірі 6558355,91 грн.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з апеляційними скаргами до суду апеляційної інстанції не зверталися, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 було закрито, при цьому останні не уповноважували ОСОБА_4 на подання від їх імені апеляційних скарг, а тому рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з та поручителя ОСОБА_5 не може бути предметом апеляційного перегляду тому апеляційним судом не ревізується.

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі статтею 554 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає декілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука декількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

У справі, яка переглядається, предметом спору є окремі договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

З огляду на викладене й на відсутність положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України.

Разом з тим, відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів заборгованості за окремими договорами поруки, не зумовлює відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості з кожного поручителя окремо.

Проте, колегія суддів враховує, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з позовними вимогами про стягнення заборгованості по кредиту з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , саме як з солідарних боржників.

Процесуальним законом закріплено право позивача обирати спосіб захисту свого порушеного права та визначати позовні вимоги в межах, яких суд розглядає справу.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Виходячи з наведених норм закону та заявлених позовних вимог, враховуючи укладення декількох договорів поруки, умовами яких не передбачена спільна порука відповідачів перед кредитором, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, не встановлення судом першої інстанції обсягу відповідальності поручителів за договорами поруки, тобто дійсних правовідносин призвело до неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення та відмову у задоволені позовних вимог до апелянта ОСОБА_4 (з урахуванням вказівок Верховного Суду), що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частинні позовних вимог до ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року - скасувати в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням та відмовити в їх задоволені.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: