Справа № 127/2-3168/11
Провадження № 22-ц/801/591/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 рокуСправа № 127/2-3168/11м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В., за участю секретаря судового засідання Михайленко А.В.,

за участю сторін: представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №127/2-3168/11 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року про відмову в заміні стягувача, яка постановлена суддею Король О.П., в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 14 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що Ленінським районним судом м. Вінниці від 01 серпня 2013 року ухвалено рішення у справі №2-3168/11, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором за №0 від 18 березня 2008 року, заборгованість за кредитом 90933,36 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 725257,20 грн, заборгованість по процентах 33277,50 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 265411,36 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 545,52 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 4350,92 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 4222,18 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 33674,85 грн, неустойка 500 грн, у відшкодування витрат зі стати судового збору 1700 грн та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в розмірі 120 грн.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 1) від 18 березня 2008 року від ПАТ «Дельта Банк» перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс», що і стало підставою для звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Судом встановлено, що Ленінським районним судом м. Вінниці 01 серпня 2013 року ухвалено рішення у справі № 2-3168/11, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором за №0 від 18 березня 2008 року, заборгованість за кредитом 90933,36 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 725257,20 грн, заборгованість по процентах 33277,50 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 265411,36 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 545,52 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 4350,92 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах 4222,18 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 33674,85 грн, неустойка 500 грн, у відшкодування витрат зі стати судового збору 1700 грн та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в розмірі 120 грн.

02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №2303/К/1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 18 березня 2008 року від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Відповідно до Додатку №2 до Договору про відступлення прав вимоги №2303/К/1 від 02 вересня 2020 року заявник набув права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №0 1) від 18 березня 2008 року, на підставі чого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права кредитора за кредитним договором №0 1) від 18 березня 2008 року.

Пунктом 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вищенаведені положення кореспондуються з положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Результат аналізу цих норм, зокрема пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі - на предмет їх нікчемності.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, про відмову в задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Платник може давати доручення про списання коштів зі свого рахунку на бланках розрахункових документів, види яких передбачені договором банківського рахунку чи іншим договором, у якому обумовлено право банку здійснювати договірне списання коштів, а також у вигляді електронного розрахункового документа, якщо це передбачено договором між ним і банком.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що предметом розгляду цієї справи є питання заміни сторони виконавчого провадження, а не дійсність договору про відступлення права вимоги.

Вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

Встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

За договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

З огляду на вищенаведені норми та встановлені під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження обставини, колегія суддів приходить до висновку, що договір про відступлення права вимоги від 02 вересня 2020 року №2303/К/1 не порушує прав та обов`язків боржників, оскільки не змінює їх обсягу, а стосується лише заміни кредитора у зобов`язанні.

Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду у справі №№ 2-901/11 провадження № 61-20612св21 від 15 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї з сторін (стягувача або боржника), зокрема, внаслідок смерті або реорганізації. Заміна сторони полягає у вступі на її місце правонаступника (спадкоємця).

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частинами 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, не врахував вище зазначені норми чинного законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд враховує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу заявника слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог про заміну стягувача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384, 442 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року про відмову в заміні стягувача скасувати. Ухвалити нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача за виконавчим листом у справі №2-3168/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.