Ухвала

Іменем України

24 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 450/441/19

провадження № 61-691ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу UAB «EuroLegal Partners» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мироненка Дмитра Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР», Закритого акціонерного товариства UAB«EuroLegal Partners», про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію припинення обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в лютому 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державного реєстратора Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мироненка Д. О., ТзОВ «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР», Закритого акціонерного товариства UAB «EuroLegal Partners», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський В. С., про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію припинення обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище.

Разом з вказаним позовом до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову.

Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалою від 21 березня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задовольнив.

З метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 вжито заходи забезпечення позову до набранням рішенням у даній цивільній справі законної сили шляхом:

- накладення арешту на житловий будинок загальною площею 317,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0273 (реєстраційний номер: 36), що зареєстровані за ЗАТUAB «EuroLegal Partners».

- накладення арешту на житловий будинок загальною площею 535,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0, 3624 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:002:0740 (реєстраційний номер: 36), що зареєстровані за ЗАТ UAB «EuroLegal Partners».

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна: на житловий будинок загальною площею 317,4 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0273 (реєстраційний номер: 36);

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 535, 9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0, 3624 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:002:0740 (реєстраційний номер: 36).

Львівський апеляційний суд постановою від 16 грудня 2021 року апеляційну скаргу UAB "EuroLegal Partners" задовольнив частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2019 року в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 535,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0, 3624 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:002:0740 (реєстраційний номер: 36), житловий будинок загальною площею 317,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 36) та земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0273 (реєстраційний номер: 36) скасував, та в цій частині постановив нову, якою відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову у цій частині.

В решті ухвалу залишив без змін.

UAB «EuroLegal Partners» 10 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, яка підписана директором М. Бурлаченком, на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у вказаній вище справі, в якій просив скасувати ці судові рішення в частині вжиття заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок загальною площею 317,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та на житловий будинок загальною площею 535,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,3624 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Верховний Суд ухвалою від 26 січня 2022 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було надати належні письмові докази на підтвердження права М. Бурлаченка діяти від імені та в інтересах UAB «EuroLegal Partners» на момент звернення із касаційною скаргою - 10 січня 2022 року. Роз`яснив про наслідки невиконання вимог ухвали.

На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.

Касаційна скарга мотивована тим, що заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою від 21 березня 2019 року та, які в частині арешту залишені без змін постановою від 16 грудня 2021 року є неспівмірними із заявленими позовними вимогами та є передчасними, натомість вжиття таких заходів призведе до порушення принципу щодо справедливого та ефективного балансу інтересів сторін, та порушення права власності заявника.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою, третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх спору.

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові активи, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Конкретний захід забезпечення позову повинен бути співмірним з позовними вимогами, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що з огляду на предмет позову, суб`єктний склад учасників справи, зокрема, наявність серед відповідачів нерезидента, який є кінцевим власником нерухомого майна, набутого за оспорюваними позивачем договорами, встановивши, що такий захід забезпечення позову, як арешт належного одному із відповідачів майна відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи можливий негативний вплив і наслідки на відновлення порушеного права позивача в разі встановлення неправомірних дій відповідача.

Отже, оскаржуване судове рішення ґрунтується на засадах справедливості, добросовісності і розумності, відповідають положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд.

З огляду на те, що доводи, наведені заявником у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваних судових рішень, тому правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанції процесуальних норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання про права заявника у справі, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, касаційний суд не встановив. Правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою UAB «EuroLegal Partners» на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , державного реєстратора Київської міської філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Мироненка Дмитра Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ ЕСТЕЙТ ЦЕНТР», Закритого акціонерного товариства UAB«EuroLegal Partners», про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію припинення обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення сторін у попереднє становище, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров