Справа № 686/2369/22
Провадження № 2-о/686/89/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Приступи Д.І.,

при секретарі - Федаш Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , податковий номер НОМЕР_1 ) належить до національності «полька».

Заявник в судове засідання не з`явився, але просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду.

Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 вересня 1978 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Хмельницькій області 09 вересня 1978 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3 від 03 жовтня 2019 року.

Заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Марківка, Кобельського району, Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його народження.

По батьковій лінії ОСОБА_1 дід заявника - ОСОБА_3 , та баба заявника - ОСОБА_4 належали до національності в якості «поляків». Весь рід батька, його батьки були поляками, підтримували традиції польської родини. У зв`язку репресіями проти польського населення, з метою уникнення переслідування радянською владою, в деяких актових записах про народження, зокрема: рідної тітки заявника ( ОСОБА_6 ) й її рідного брата ( ОСОБА_3 ) - батька заявника, у графі національність батьків, вимушено вказали «українці», що причинно зумовило невідповідність відомостей щодо національності діда й баби заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх об`єктивному відношенню до польської національності.

Заявник із власною сім`єю та своєю родиною дотримується культурних і релігійних традицій, етнічних особливостей поляків і ця культура була та є домінуючою в її родині, в побуті також дотримується всіх польських свят, традицій та звичаїв, що спричинило невідповідність відомостей щодо національності заявника, її об`єктивному відношенню до польської національності.

Таким чином, слід встановити, що ОСОБА_1 є поляком за національністю. Тобто, фактично заявник по батьковій лінії також є поляком за національністю.

Встановлення юридичного факту того, що заявник є поляком заявникові необхідно для отримання можливості безкоштовно отримати візу на перебування, що, в свою чергу, дає право на багаторазовий перетин кордону Республіки Польща; легально працювати на території Республіки Польща без необхідності отримувати дозвіл на роботу; займатися в Польщі підприємницькою діяльністю на таких же підставах, що і польські громадяни; у невідкладних випадках користуватися у Польщі безкоштовною медициною на таких самих засадах, як польські громадяни; користуватися 37-відсотковою знижкою на залізничний проїзд на території Польщі; безкоштовно відвідувати державні музеї у Польщі; у першочерговому порядку претендувати на отримання фінансових коштів, призначених на підтримку поляків за кордоном, з бюджету польської держави або з бюджету місцевого самоврядування.

Також заявник прагне відновити своє етнічне походження, своє право на національність та національну ідентичність.

Оскільки вирішити дане питання заявник не може в позасудовому порядку, тому змушений звернутись до суду з даною заявою.

Відповідно до статті 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Відповідно до статті 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до статті 291 ЦК України, фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до статті 300 ЦК України, фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 11 Закону України Про національні меншини в Україні , до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до статті 11 Закону України Про національні меншини в Україні , громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається, мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до частин 1, 2 статті 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України, 1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України , суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України ).

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

В ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт, що за національністю заявник є поляком, і зазначені факти підтверджуються належними у справі доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факти що він за національністю поляк, і зазначені обставини перешкоджають подальшому підтвердженню національної приналежності заявника, отриманню дозвільних документів, відновленню свого права на національність та національну ідентичність, у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293 , 315 ЦПК України , суд

вирішив:

Вимоги заяви задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , податковий номер НОМЕР_1 , уродженка с. Марківка, Кобельського району, Полтавської області, за національністю є полька.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Хмельницькому апеляційному суду.

Суддя Приступа Д.І.