ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1802/22 Справа № 197/199/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 197/199/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КА Пактум»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року, яке ухвалено суддею Леонідовою О.В. у смт Широке Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ТзОВ «КА Пактум», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в обґрунтування якого зазначено, що 22.01.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № R08В відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % на рік на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення до 22.01.2016 року.

Згідно з п.3.9 договору кредит надався відповідачу шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 21.01.2016 року, у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму у розмірі 105 466,82 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 34 898,50 грн. (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних), заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14 149 грн. (з урахуванням індексу інфляції та 3% річних), заборгованості по комісії за обслуговування кредиту - 32 786,03 грн., заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту - 23 633,29 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат по справі.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на ТзОВ «Колекторське агентство Пактум» заборгованість за кредитним договором № R08В від 22.01.2013 року станом на 21.01.2016 року у сумі 54047 гривень 50 коп., яка складається з заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 34 898,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення процентів в розмірі 14 149 грн., заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 5 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ТзОВ «Колекторське агентство Пактум» відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Колекторське агентство Пактум» витрати по сплаті судового збору у розмірі 806 грн. 82 коп.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що судом першої інстанції безпідставно було залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ВТБ Банк», ТзОВ «КА Пактум» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення моральної шкоди, тому відповідач вважає вказану ухвалу незаконною та постановленою з порушенням норм ЦПК України.

Крім того відповідач зауважує, що з меморіального ордеру слідує що саме він оплатив надання кредиту в сумі 50 000 грн., а не навпаки а позивачем по справі не надано суду першої інстанції первинні бухгалтерські документи на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, при цьому суд безпідставно відмовляв в задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі економічної експертизи .

Також відповідач вказує на безпідставність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, оскільки таких позовних вимог позивачем заявлено не було.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції проігноровано заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

При цьому відповідач вважає, що створення та діяльність суду апеляційної інстанції є протиправним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТзОВ «КА Пактум» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 32 786,03 грн., тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 34 898,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань щодо повернення процентів в розмірі 14 149 грн., заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32 898, 31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 12 236,06 грн. та заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 5 000 грн., однак не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на заборгованість за кредитом та індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на заборгованість по процентам, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 22.01.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № R08В відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % на рік на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення до 22.01.2016 року (т.1 а.с.90).

Згідно з п.3.9 вказаного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів.

Позивач умови укладеного сторонами договору виконав у повному обсязі та 22.01.2013 року перерахував грошові кошти в сумі 50 000 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 11907 від 22.01.2013 року (том 1 а.с.26).

Пунктом 3.11 Кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він перед укладанням цього договору письмово ознайомлений з інформацією про особу і місцезнаходження банку, про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість кредиту (у процентному та грошовому виразі), з урахуванням процентної ставки за кредитом та вартість всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту, укладанням цього договору та оформленням договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами.

Пунктом 3.12. Кредитного договору зазначено, що у рамках цього договору позичальнику надаються банківські та сукупні послуги, які сплачуються позичальником відповідно до детального розпису, який міститься в Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг.

28 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною, проте не збільшує відповідальність відповідача, не змінює розмір процентної ставки за користування кредитом та не скорочує строк надання кредитних коштів, а збільшує термін його повернення до 22.01.2018 року (том 1 а.с.22-23).

15.12.2017 року ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та ПАТ «ВТБ Банк» уклали Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №151217нв, спільно іменовані надалі - «Сторони», а кожен окремо - «Сторона», уклали Договір про отступления право вимоги (далі - «Договір») про наступне: у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Загальний розмір Заборгованостей Боржників, Права вимоги до яких відступається згідно Договору, складає 138 529 874 грн. 13 коп. (том 3 а.с.59-61).

Згідно з витягом із Реєстру прав вимог №1 під № 1230 договір укладений між ПАТ «ВТБ Банк» і ОСОБА_1 № R0В від 22.01.2013 року, загальна сума заборгованості у розмірі 97046,49 грн. (том 3 а.с.62).

26.12.2017 року між ТзОВ «Колекторське агенство «Пактум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 151217нв. У відповідності до умов цього Договору Кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення та сплачує Кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (том 3 а.с.63-65).

Згідно з витягом із Реєстру прав вимог №1 під № 1230 договір укладений між ПАТ «ВТБ Банк» і ОСОБА_1 № R0В від 22.01.2013 року, загальна сума заборгованості у розмірі 97046,49 грн. (том 3 а.с.66).

ТзОВ «Колекторське агенство «Пактум» змінило найменування на ТзОВ «КА «Пактум» відповідно до витягу (том 4 а.с.176).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, станом на 21.01.2016 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № R08В від 22.01.2013 року складає загальну суму у розмірі 105466,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 34898,50 грн., з яких поточна заборгованість за кредитом - 23 219,11 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 9 679,11 грн., інфляційні втрати - 1 805,73 грн. та 3 % річних - 194,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14 149, грн., з яких сума простроченої заборгованості за процентами - 10 363,42 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 1 872,64 грн., інфляційні втрати - 1 719,45 та 3 % річних - 193,50 грн., заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 32786,03 грн., заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 23633,29 грн. (том 1 а.с.6-10, 119, 120).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов`язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами, договорами, між клієнтом і банком.

За змістом ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови, пункти, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.ст.628, 629 ЦК України.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи, 22.01.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № R08В відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % на рік на споживчі цілі з кінцевим терміном повернення до 22.01.2016 року (т.1 а.с.90).

Позивач умови укладеного сторонами договору виконав у повному обсязі та 22.01.2013 року перерахував грошові кошти в сумі 50 000 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером № 11907 від 22.01.2013 року (том 1 а.с.26).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 21.01.2016 року, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором № R08В від 22.01.2013 року складає загальну суму у розмірі 105466,82 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 34898,50 грн., з яких поточна заборгованість за кредитом - 23 219,11 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 9 679,11 грн., інфляційні втрати - 1 805,73 грн. та 3 % річних - 194,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14 149, грн., з яких сума простроченої заборгованості за процентами - 10 363,42 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 1 872,64 грн., інфляційні втрати - 1 719,45 та 3 % річних - 193,50 грн., заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 32786,03 грн., заборгованості за пенею у зв`язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту в розмірі 23633,29 грн.

Колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № R08В від 22.01.2013 року, з яким колегія суддів не може погодитись в повному обсязі, з огляду на наступне.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 23 219,11 грн., заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 9 679,11 грн., простроченої заборгованості за процентами - 10 363,42 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1 872,64 грн., оскільки колегією суддів перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині, з яким колегія суддів погоджується та вважає його вірним, та погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 23 219,11 грн., заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 9 679,11 грн., простроченої заборгованості за процентами - 10 363,42 грн. та заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1 872,64 грн., що разом становить 45134,28 грн.

При цьому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на заборгованість за кредитом та індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на заборгованість по процентам, з огляду на те, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, враховуючи вищезазначені положення закону, колегія суддів вважає, що в даному випадку передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних стягненню не підлягають, оскільки на момент звернення до суду з даним позовом кредитний договір № R08В від 22.01.2013 року був чинним та вказаним кредитним договором була передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне його виконання, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині частково заслуговують на увагу.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про безпідставність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, оскільки таких позовних вимог позивачем заявлено не було, так як позовні вимоги позивача містять вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно було залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ВТБ Банк», ТзОВ «КА Пактум» про визнання недійсним кредитного договору, стягнення моральної шкоди, тому відповідач вважає вказану ухвалу незаконною та постановленою з порушенням норм ЦПК України, оскільки в даному випадку відповідач має оскаржувати саме ухвалу про залишення без розгляду зустрічного позову.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що з меморіального ордеру слідує що саме він оплатив надання кредиту в сумі 50 000 грн., а не навпаки а позивачем по справі не надано суду першої інстанції первинні бухгалтерські документи на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, при цьому суд безпідставно відмовляв в задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі економічної експертизи, оскільки, на переконання колегії суддів, меморіальний ордер від 22 січня 2013 року № 11907 є належним та допустимим доказом перерахування відповідачу кредитних коштів в розмірі 50 000 грн. на виконання умов кредитного договору № R08В від 22.01.2013 року, при цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав надання первинних бухгалтерських документів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та призначення по справі економічної експертизи, оскільки матеріалами справи доведено як отримання відповідачем кредитних коштів, так і часткове виконання ним умов кредитного договору.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки 28 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною, проте не збільшує відповідальність відповідача, не змінює розмір процентної ставки за користування кредитом та не скорочує строк надання кредитних коштів, а збільшує термін його повернення до 22.01.2018 року (том 1 а.с.22-23). З позовом до суду позивач звернувся 09 лютого 2016 року, тобто до моменту закінчення строку дії кредитного договору.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що створення та діяльність суду апеляційної інстанції є протиправним колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказані посилання не мають правового значення для вирішення справи по суті.

При цьому колегія суддів вважає таким, що не підлягає задоволенню клопотання відповідача та його представника про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 904/5172/19, в якій предметом спору є вимога про визнання недійсним кредитного договору № 19 від 24.10.2008 року та договору поруки № 19/П від 27.05.2016 року, оскільки предметом даного спору є кредитний договір № R08В від 22.01.2013 року.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «КА Пактум» інфляційних втрат в розмірі 1 805,73 грн. та 3 % річних в розмірі 194,47 грн., нарахованих на заборгованість за кредитом, та інфляційних втрат в розмірі 1 719,45 та 3 % річних в розмірі 193,50 грн., нарахованих на заборгованість за нарахованими процентами з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача. Як наслідок, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині загального розміру заборгованості, стягнуто судом першої інстанції за кредитним договором № R08В від 22.01.2013 року, із зменшенням цього розміру з 54 047, 50 коп. до 50 134, 28 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КА Пактум» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КА Пактум» інфляційних втрат в розмірі 1 805,73 грн. та 3 % річних в розмірі 194,47 грн., нарахованих станом на 21.01.2016 року на заборгованість за кредитом № R08В від 22.01.2013 року, та інфляційних втрат в розмірі 1 719,45 та 3 % річних в розмірі 193,50 грн., нарахованих на заборгованість за нарахованими процентами за кредитом № R08В від 22.01.2013 року, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення суду змінити в частині стягнутого з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КА Пактум» загального розміру заборгованості за кредитним договором № R08В від 22.01.2013 року станом на 21.01.2016 року, зменшивши цей розмір з 54 047,50 грн. до 50 134 (п`ятдесят тисяч сто тридцять чотири) грн. 28 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: