Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3503/21

номер провадження 2/695/418/22

18 березня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Золотоніський ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про визнання виконавчого напису №245185 від 28.06.2021 р. таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 06 січня 2021 року між позивачем та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 3387335, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в сумі 12025 грн., під 0,0001 % відсотків річних за користування кредитними коштами з кінцевим строком повернення до 05 лютого 2021 року (30 днів). У середині листопада 2021 року позивач дізнався, що 23 вересня 2021 року постановою державного виконавця Зеленюк О.В. відкрито виконавче провадження, щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за № 245185 від 28 червня 2021 року про стягнення з боржника за період з 20.06.2021 року до 27.06.2021 року грошових коштів в розмірі 40 615,70 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 12025 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 28565,70 грн., 25,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, тому є таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус керувався п. 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., але цей пункт постанови визнано незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа №826/20084/14); нотаріус не врахував того, що відповідачем не направлено позивачу повідомлення про відступлення права вимоги за даним кредитним договором та вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором та не перевірено, чи існувала заборгованість взагалі; відсутні докази безспірності розміру суми заборгованості. Також з виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 20.06.2021 року по 27.06.2021 року. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14- 10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У зв`язку з цим просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначив, що попередній розрахунок суми, що він поніс в зв`язку з даним позовом складається з судового збору - 908 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Дані витрати просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.01.2022 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оскаржуваного напису.

29.12.2021 р. відповідачем було подано клопотання про врегулювання спору за участю судді, заяву про визнання позовних вимог та клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 5000 грн до 1907,00 грн.

У судове засідання позивач та його представник - адвокат Бочаров О.М. не з`явилися, але адвокат скерував до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягала повністю та просив їх задовольнити, проти врегулювання спору за участю судді заперечує.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» у судове засідання не з`явився, але в клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу проси судові засідання слухати за відсутності представника відповідача.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) усудове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

29.12.2021 р. представником відповідача подано заяву про врегулювання спору за участю судді.

Представник позивача в письмовій заяві від 18.03.2022 р. заперечував проти врегулювання спору за участі судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Оскільки сторона позивача не погоджується на врегулювання спору за участю судді, дана заява відповідача не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що

06 січня 2021 року між позивачем та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 3387335, відповідно до якого позивачу надано кредитні кошти в сумі 12025 грн., строком на 30 днів, процентна ставка (базова)/день 1,99%. Дата повернення позики - 05.02.2021 р.

28.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.О. видано виконавчий напис №245185 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» (якому ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 р. відступило право вимоги) заборгованості в сумі 40615,70 грн.

23.09.2021 року державним виконавцем Золотоніського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Зеленюк О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66919918 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Однією з ознак безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц).

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Також не надано документів, які б підтверджували факт повідомлення позивача про наявність заборгованості перед вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень та її отримання боржником).

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що відповідачем визнані позовні вимоги, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства та має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

У той же час, вимога позивача про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положення ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 рову у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір № 87/2021 про надання правової допомоги від 10.11.2021, ордер на надання правової допомоги, детальний опис робіт від 24.11.2021 р., акт приймання-передачі виконаної роботи від 24.11.2021 р., товарний чек від 24.11.2021 на суму 6000 грн, на думку суду, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

У той же час, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що позовну заяву розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності сторони позивача, зважаючи на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 6000,00 грн. до 1907,00 грн., суд приходить до висновку про зменшення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 6000,00 грн. до 2000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з Державного бюджету підлягає поверненню позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати на загальну суму 1404,20 грн. (судовий збір за подачу позовної в сумі 908,00 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн.).

На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 702,10 грн.

Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, тому заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 27.01.2022 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» про врегулювання спору за участі судді - відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис №245185, виданий 28.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» заборгованості за договором позики №3387335 від 06.01.2021 р. у сумі 40615,70 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту - 12025 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 28565,70 грн., 25,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», , на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу 2000,00 грн.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 702,10 грн.

Повернути з державного бюджету позивачу - ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову за квитанцією №0.0..1 від 25.11.2021 р. на суму 908,00 грн., що становить 454,00 грн.

Повернути з державного бюджету позивачу - ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову за квитанцією №0.0..1 від 26.01.2022 р. на суму 496,20 грн., що становить 248,10 грн.

У решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ..

Відповідач: ТОВ «Фінансова компанія з управління активами», , адреса: вул. Стельмаха Михайла, 9-А, офіс 203, м. Ірпінь, Київська область, 08200.

Суддя М.Ю. Степченко