Справа № 464/7716/21
пр.№ 2/464/515/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2022 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої -судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Гарасимович Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 11.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером 71792 - таким, що не підлягає виконанню, вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено оспорюваний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 71792, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» заборгованості за кредитним договором №0634/00002061 від 11.05.2010 у розмірі 6 831 грн.48 грн. Вважає, що виданий нотаріусом виконавчий напис незаконним та безпідставним, розмір заборгованості по кредитному договору є спірним. Також, такий вчинено на підставі документів, які не передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172, в редакції, яка діяла на час його вчинення. А тому, даний виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, як з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Просить позов задоволити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому позов заперечив, зазначивши, що відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості зазначеної в оспорюваному виконавчому написі. Позивачем у позові не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17, зазначив про відсутність законних підстав для вчинення виконавчого напису.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності та у відсутності позивача, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, подав відзив на позов, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №71792 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» заборгованості за кредитним договором №0634/00002061 від 11.05.2010 у розмірі 6 831 грн.48 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.05.2020 по 07.06.2021.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. 27.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67292928 по виконанню вищевказаного виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису .

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Відтак, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, із змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Таким чином на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису №71792 від 11.06.2021 підстава для його вчинення, а саме п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не була чинною, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису є незаконною.

З огляду на зазначені обставини, заважаючи на наявність даних про спірність суми заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, а відтак такий не підлягає виконанню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 15 000 грн. витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що договором про надання правової допомоги № 28/10-21 від 28.10.2021, який укладено між Адвокатським бюро Романа Посікіри та позивачем, передбачено фіксований розмір гонорару за представництво в суді першої інстанції, що становить 15 000 грн. Пунктом 6.3 вказаного договору передбачено, що клієнт оплачує гонорар не пізніше 5 робочих днів після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. На підтвердження надання адвокатом (адвокатським бюро) послуг з правової допомоги у цивільній справі № 464/7716/21 та прийняття клієнтом таких послуг сторони склали акт прийому-передачі наданих послуг від 08.12.2021, якими засвідчили вказаний факт та перелік наданих адвокатським бюро послуг.

Представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, за змістом якого заперечив проти стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені витрати не є співмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг. Також, позивачем не доведено, що такі витрати були фактичними. Крім того, зазначає про несвоєчасне подання доказів що стосуються стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Також, у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

З врахуванням наведеного, а також зважаючи на підтверджений матеріалами справи і не спростований факт надання адвокатом Посікірою Р.Р. правової допомоги у даній справі, суд приходить до висновку про те, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову та заяви про забезпечення позову.

На підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити. Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 11.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером 71792- таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» (місце знаходження - м. Київ, бульвар Чоколівський, 19, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 362 грн. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.03.2022 року

Головуюча: