ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1773/22 Справа № 177/2318/18 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 177/2318/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Лозузатська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скоробагатько Володимир Юрійович, на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Строговою Г.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_5 , яка за життя, 09.10.2001 року, склала заповіт, яким заповіла позивачці належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 4,9078 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:064:0023.

При зверненні 01.06.2013 року позивачки до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Бурлаки Р.О., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв`язку з тим, що спадкоємиця пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також заповіт від імені ОСОБА_5 складений на ім`я ОСОБА_1 з апострофом, а особа яка звернулася до нотаріальної контори в прізвищі апострофа не має.

Крім того, вказує, що відповідачі не визнають її права спадкування за заповітом після смерті матері.

Зазначає, що вона з об`єктивних причин пропустила строк на прийняття спадщини після смерті матері, оскільки її мати на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з червня 2010 року проживала без реєстрації разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, у зв`язку з чим вона вважала, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Крім того, до вказаних обставин, додалися ще трагічні, непереборні обставини. Так, 16 червня 2010 року у ДТП загинули її невістка ОСОБА_7 та чотири-літня онука. Трирічний онук Єгор, опікуном якого вона в теперішній час призначена, отримав тяжкі тілесні ушкодження, в тому числі розірвавши спинний мозок. В теперішній час вона одна виховує онука, створюючи умови для його існування. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ДТП загинув її син та тато ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_5 .. Вказані обставини, а саме стан горя, розпачу, безвиході, для подолання якого у неї не вистачало сил, підтримки рідних та близьких, постійне перебування в лікарні з онуком, завадили їй вчасно виконати вимоги закону про спадкування, і вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд: визнати за нею право на спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити їй додатковий строк три місяці після набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяця для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковий строк тривалістю три місяця, обчислювати з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з кожної, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скоробагатько В.Ю., просить скасувати рішення суду, посилаючись на численну судову практику в аналогічних спорах та неврахування судом першої інстанції того, що обставини, викладені позивачкою в позовній заяві мали місце з червня 2010 року по грудень 2010 року, й з цього часу минуло майже одинадцять років. Також, зазначає, що питання щодо надання позивачці додаткового строку для прийняття спадщини вже було вирішено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року, а повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем не передбачено.

Крім того, вважає, що суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгова Г.Г. не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки вона розглядала справу №177/1693/13-ц, на яку посилається позивачка в позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 17).

За життя ОСОБА_5 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4.9078 га, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про що свідчить копія державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП№ 064394, виданого на підставі розпорядження голови Криворізької районної державної адміністрації від 20.03.2003 року (т. 1 а.с.13).

09 жовтня 2001 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений завідувачем Криворізької районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 09.10.2001 року та зареєстрований в реєстрі за № 3590, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4.9078 га, яка розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 12), що підтверджується копією спадкової справи № 49/2011 заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 57-86).

З метою прийняття спадщини за заповітом позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Бурлаки Р.О., однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 червня 2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також заповіт від імені ОСОБА_5 складений на ім`я ОСОБА_1 з апострофом, а особа яка звернулася до нотаріальної контори в прізвищі апострофа не має (т. 1 а.с. 19).

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2013 року встановлено факт належності ОСОБА_1 , документу, а саме: заповіту складеного ОСОБА_5 від 09.10.2001 року, посвідченого завідувачем Криворізької районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 3590 (т. 1 а.с. 21-24).

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволені та ОСОБА_1 визначено додатковий строк три місці для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 140).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову про визначення додаткового строку прийняття спадщини (т. 1 а.с. 141-142). Рішення суду першої інстанції скасовано з процесуальних питань, як передчасне, оскільки судом не залучено до участі у справі усіх спадкоємців, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення зазначених осіб на стадії апеляційного перегляду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою надано суду належні докази на підтвердження поважності причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила про те, що встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки її мати на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з червня 2010 року проживала без реєстрації разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, у зв`язку з чим вона вважала, що прийняла спадщину, у зв`язку з чим не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Крім того, 16 червня 2010 року у ДТП загинули її невістка ОСОБА_7 та чотирилітня онука. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 в ДТП загинув її син ОСОБА_10 . Трирічний онук Єгор, опікуном якого вона в теперішній час призначена, отримав тяжкі тілесні ушкодження, в тому числі розірвавши спинний мозок. В теперішній час вона одна виховує онука, створюючи умови для його існування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, вірно вказав про те, що наведені позивачкою причини є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, позивачкою доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, висновки суду першої інстанції відповідають положенням статті 1272 ЦК України та узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 у справі № 6-85цс12, № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року та від 14 вересня 2016 № 6-1215цс16.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що питання щодо надання позивачці додаткового строку для прийняття спадщини вже було вирішено рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року, а повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем не передбачено, колегією суддів не приймаються, оскільки рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2015 року було скасоване рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, із ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про визначення додаткового строку прийняття спадщини, у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права та ухвалення передчасного судового рішення, без залучення до участі у справі усіх спадкоємців, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому позивачка ОСОБА_1 правомірно звернулася до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгова Г.Г. не може приймати участь у розгляді даної справи, оскільки вона розглядала справу №177/1693/13-ц, колегією суддів не приймаються, адже участь судді у справі щодо встановленя факту належності ОСОБА_1 , документу, а саме: заповіту складеного ОСОБА_5 від 09.10.2001 року, посвідченого завідувачем Криворізької районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 3590 (т. 1 а.с. 21-24), не є правовою підставою, у розумінні статті 37 ЦПК України, щодо недопустимості її участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скоробагатько Володимир Юрійович, - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: