Справа № 462/8806/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Тимощук І.І.,

справа № 462/8806/21

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди,

встановив:

позивач 02.12.2021 року звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 725,28 гривень матеріальної шкоди, 30 000 гривень моральної шкоди, 11 500 гривень витрат на правничу допомогу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою суду відповідача ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Внаслідок протиправних дій відповідача та заподіяння ним шкоди позивач змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні. Вважає, що відшкодуванню підлягає заподіяна відповідачем майнова шкода на придбання позивачем за власний рахунок медикаментів на лікування в розмірі 725,28 грн. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 30 000 гривень та обгрунтовує психологічним стресом, необхідністю перебувати на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Вказує, що змушений був вживати заходів із відновлення свого здоров`я та захисту своїх прав, звертатися до адвокатів, неодноразово відвідувати правоохоронні органи для надання пояснень, що вплинуло на звичну життєдіяльність, тривалий час він не міг повноцінно працювати та зосередитись на своїх робочих питаннях, приділяти увагу сім`ї. Просить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500 грн.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) осіб.

08.02.2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , у якому він визнає позов частково - просить ухвалити рішення, яким позовну заяву задоволити частково ухваливши сплатити позивачу майнову шкоду у розмірі 725,28 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., судові витрати - в розмірі 3 000 грн.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №462/7624/18, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Згідно обвинувального акту, який надійшов до Залізничного районного суду м.Львова, 14.09.2018 року близько 17.30 год., ОСОБА_2 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , маючи злочинний намір, направлений на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, стоячи від нього на відстані витягнутої руки, в стоячому положенні, предметом схожим на балончик пирснув в обличчя невідомою речовиною, внаслідок чого спричинив своїми злочинними діями ОСОБА_1 у відповідності до висновку експерта №253/18 від 24.09.2018 року хімічний опік рогівки і кон`юктиви обох очей та обличчя, які могли бути спричинені 14.09.2018 року при застосуванні газового балончика та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано як заподіяння легкого тілесного ушкодження ОСОБА_1 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.2,3 кримінального провадження № 462/7624/18).

В межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_1 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правничу допомогу, які станом на час подання цивільного позову становили 6 000 гривень (а.с.20-23 кримінального провадження № 462/7624/18).

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 05.11.2021 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 , на підставі ст.49 КК України ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження - закрито, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз`яснено останньому його право звернутися до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

В ухвалі також зазначено, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 заявив, що визнає той факт, що своїми діями спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_1 , заявлений цивільний позов визнає частково, а саме повністю в частині спричинених матеріальних збитків, однак вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди потерпілим завищений (а.с.182,183 кримінального провадження № 462/7624/18).

Згідно з ч. 1, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи із змісту ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 05.11.2021 року, позиції відповідача, викладеної у його відзиві на позов, факт винуватості відповідача ОСОБА_2 у заподіянні умисного тілесного ушкодження ОСОБА_1 14.09.2018 року, є встановленим.

Згідно копії листка непрацездатності ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.09.2018 року по 18.09.2018 року з невиробничою травмою (а.с.7).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Макуцькому встановлено діагноз: хімічний опік рогівки і кон`юктиви обох очей (а.с.8,9).

Виходячи із змісту довідки КНП ЛШМД №75 від 29.11.2018 року з додатком, вартість лікування ОСОБА_1 медичним закладом у період з 14.09.2018 року по 18.09.2018 року становить 2070, 94 грн., вартість медикаментів наданих хв. ОСОБА_1 згідно історії хвороби - 725, 28 грн. (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Зазначене узгоджується з висновком Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду під час розгляду справи № 923/700/17 вказав від 3 серпня 2018 року.

Частиною 1ст.81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні.

Позивач належними доказами підтвердив завдання йому матеріальних збитків на суму 725,28 грн., відповідач такі позовні вимоги визнав, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім матеріальних збитків позивач вказує, що йому завдано моральної шкоди.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.89 ЦПК України, оцінюючиналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заподіяння ОСОБА_1 відповідачем умисного легкого тілесного ушкодження 14.09.2018 року завдало позивачу моральну шкоду, спричинило необхідність лікування в медичному закладі та могло призвести до психологічного стресу і порушення його звичної життєдіяльності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача ОСОБА_1 , внаслідок завдання йому тілесного ушкодження, та виходить із засад розумності та справедливості.

Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 10 000 гривень, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі п.2,6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 витрати пов`язані із правничою допомогою адвоката в сумі 11 500 грн. Вказує, що такі витрати були ним частково оплачені на суму 6 900 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У відзиві на позов ОСОБА_2 в цій частині позовні вимоги визнавчастково, вважає, що з нього слід стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 3 000 гривень. Зауважує, що позовна заява підписана безпосередньо позивачем, а не адвокатом, що, на його думку, може свідчити про складання її безпосередньо позивачем, або іншою особою. Щодо звітів адвоката та актів виконаних робіт, відповідач вважає, що зазначені у них послуги мають формальний та непотрібний характер. Вказує, що це стосується, зокрема, підготовки заяви про кримінальне правопорушення, оскільки така складається безпосередньо у відділі поліції, аналізу судової практики, яка, вважає, повинна бути відома адвокатові, консультації та участь у слідчому експерименті, який фактично та процесуально організовує слідчий, ознайомлення з матеріалами провадження, яке адвокатом здійснювалось двічі, обговорення з адвокатом подальших перспектив справи. Додав також, що додані до справи квитанції викликають сумнів у їх справжності.

Відзив із запереченнями у цій частині позовних вимог був 07.02.2022 року скеровано позивачу поштовою кореспонденцією. Відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 , чи інші заяви чи клопотання до суду не надходили.

Виходячи з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Адвокатського об`єднання «Західноукраїнська юридична колегія» Семеновим В.О. (Адвокат) 18.09.2018 року укладено договір про надання правової допомоги (а.с.12).

Відповідно до умов Договору гонорар обчислюється фіксованою сумою, що виплачується клієнтом адвокатові. За надання адвокатських послуг, клієнт зобов`язаний виплатити винагороду (гонорар) у розмірі 500 гривень за 1 годину роботи адвоката по даній справі.

Згідно Додатку до Договору від 05.11.2021 року Клієнт доручає Адвокату, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди в уповноваженому суді (по першій інстанції). Права та обов`язки Адвоката і Клієнта, гонорарні відносини між Адвокатом та Клієнтом, підстави та порядок розірвання договору та інші умови визначаються у відповідності до раніше укладеного договору про надання правової допомоги від 18.09.2018 року (а.с.13).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем також подано суду копії Звітів по витратах робочого часу по наданню адвокатських послуг у відповідності до умов Договору про надання правової допомоги від 18.09.2018 року, згідно яких час на надання адвокатом правової допомоги становить 23 години, Акти виконання робіт, передбачених умовами Договору на загальну суму 11 500 грн. та квитанції №131010006 від 06.02.2019 року, №13101007 від 27.12.2018 року, №131010005 від 03.05.2019 року, №131010003 від 28.03.2019 року, №23457 від 07.06.2019 року про оплату по договору про надання правової допомоги від 18.09.2018 року на загальну суму 6 900 грн. (а.с.14-21).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у постанові від 21.01.2021 року №280/2635/20 сформував висновок, про те, що відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відтак суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що позивачем фактично сплачено лише 6 900 гривень за послуги адвоката.

Суд також враховує, що професійна правнича допомога надавалася ОСОБА_1 у кримінальній справі з 18.09.2018 року, та згодом у цивільній справі, що розглядається на даний час судом, в цивільному позові, заявленому в межах кримінального провадження, позивач також просив про відшкодування судових витрат.

Суд вважає належними доказами квитанції про оплату послуг за договором, копії яких долучено до справи, оскільки відповідачем не подано суду доказів іншого.

За наведених обставин, на думку суду, витрати у сумі 11 500 грн. є співмірними із складністю цієї справи, розміром задоволених позовних вимог, професійністю адвоката, наданим обсягом послуг адвокатом, затраченим ним часом на дання таких послуг, відповідають реальності таких витрат, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 11 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 725 (сімсот двадцять п`ять) гривень 28 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень втрат на професійну правничу допомогу.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:, АДРЕСА_2 ; місце проживання:, АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання:, АДРЕСА_4 ; місце проживання:, АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Судове рішення складено 05 квітня 2022 року.

Суддя: І.С. Мруць