ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3954/22 Справа № 200/7504/18 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та участі в її вихованні та утриманні ,-

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та участі в її вихованні та утриманні, з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження скаржник просила поновити строк, в обґрунтування чого зазначила, що не приймала участі у розгляді справи та копію оскаржуваного судового рішення не отримувала.

Згідно статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 1,2 ч. 2 ст. 357 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як встановлено матеріалами справи, 17 серпня 2018 року була постановлена ухвала про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та участі в її вихованні та утриманні, не погодившись з якою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 16 березня 2022 року, згідно штампу.

Як вбачається із тексту ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року про затвердження мирової угоди, у судовому засіданні сторони надали текст мирової угоди від 24 травня 2018 року та заяву про затвердження мирової угоди, підписаний сторонами, прохали її визнати.

Тобто сторони були присутні у судовому засіданні 17 серпня 2018 року, що виключає обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст.358 ЦПК України.

Обставин, зазначених у п. 2 ч.2 ст. 358 ЦПК України (обставин непереборної сили) скаржником також не наведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку у відповідності до положень ст. 358 ЦПК України.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року про затвердження мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та участі в її вихованні та утриманні.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з цього часу.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко