Справа № 463/3405/20 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/3056/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Скакун І.А.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , представниці позивача Управління КВДЕР ЛМР - Малець Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова в складі судді Грицка Р.Р. від 02 червня 2021 року у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 02 червня 2021 року позов Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, загальною площею 30,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судовий збір у розмірі 2102,0 гривень.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що дане рішення є необґрунтованим, безпідставним, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.Зокрема зазначає, що згідно з пунктом 1.11 Положення про оренду майна територіальної громади м.Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від №897 від 07.06.2007 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова» об`єкти в оренду творчим працівникам під творчі майстерні надаються за рішенням міської ради. Відтак, у разі припинення договірних відносин, підставою для надання йому в оренду нежитлових приміщень підвалу загальною площею 30,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням приміщень для художньої майстерні та укладення нового договору оренди повинно було б відбуватися на підставі ухвали Львівської міської ради. Крім цього, вважає, що судом не взято до уваги доводів відповідача про те, що на підставі наказу Орендодавця №787-О від 29.09.2016 про продовження з ОСОБА_1 договору оренди, дія договору оренди №Л-8793-13 від 25.09.2013 розпочалася 25 вересня 2013 року, тривала до 24 вересня 2016 року та була продовжена з 25 вересня 2016 року і тривала ще 2 роки 364 дні до 24 вересня 2019 року. Отже, у договорі оренди № Л-10324-16 від 12 грудня 2016 року неправильно в наслідок помилки встановлено термін дії договору з 12 грудня 2016 року до 11 грудня 2019 року. Натомість дійсний строк договору визначається з 25 вересня 2016 року до 24 вересня 2019 року. Отже, з врахуванням ч.3 ст. 254, ст. 764 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України про оренду Позивач повинен був у місячний строк після закінчення терміну дії договору, тобто до 24 жовтня 2019 включно повідомити про припинення або зміну умов договору. В іншому випадку договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Апелянт наголошує, що жодного повідомлення про припинення договору, в тому числі й повідомлення №2302-вих-5869 від 20.12.2019 не отримував. При цьому вважає, що список згрупованих рекомендованих відправлень від 21.12.2019 та фіскальний чек від 23.12.2019 не можуть вважатися належними та допустимими доказами, що підтверджують факт надсилання йому зазначеного повідомлення. Крім цього, зазначає, що на його адресу акт здачі-приймання не надходив, жодних звернень (ані письмових, ані телефонних чи особистих) із зазначенням адреси куди слід підійти для підписання акту він не отримував, у зв`язку з чим вважає, що Орендодавець не вчинив необхідних дій для прийняття орендованого майна, що є додатковим доказом продовження терміну дії договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідач на підтримання апеляційної скарги, представниці позивача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, письмових пояснень на позовну заяву, апеляційної скарги, усних та письмових пояснень учасників справи в судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.11, 202, ч.1 ст.509, ч.2 ст.795, ст.526 ЦК України, ч.2 ст.26, ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ст.ст.10,12,81,141,258,259,263-265,268 ЦПК України та задовольняючи позов, виходив з того, що 12.12.2016 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-10324-16, згідно з п.1 якого Позивач передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, площею 30,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «№ 500». Згідно з п.4.1 даного Договору, вбачається, що такий укладений терміном на 2 роки 364 дні з 12 грудня 2016 року до 11 грудня 2019 року включно. Пунктом 4.7 Договору оренди визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Окрім того, розділом 9 Договору оренди визначено порядок повернення Орендодавцю об`єкта оренди. Так, у разі припинення або розірвання Договору, Орендар повинен повернути Орендодавцеві об`єкт оренди протягом 15 днів за актом приймання-передачі у належному стані (п.9.1-п.9.6.Договору). Відповідно до повідомлення про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди № 2302-5869 від 20.12.2019 року вбачається, що відповідача повідомлено про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та зобов`язано повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання-передачі, провести повний розрахунок по сплаті орендної плати та здійснити повне погашення заборгованості у разі наявності такої. Надіслання позивачем повідомлення відповідачу від 20.12.2019 року № 2302-5869, підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень від 21.12.2019 року та фіскальним чеком від 23.12.2019 року. Отже, встановлено, що Договір було припинено у зв`язку із закінченням терміну його дії 11.12.2019 року. Пунктом 4.7 Договору оренди передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Пунктом 9.3 Договору оренди передбачено, що об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п.9.1. цього договору (закінчення терміну дії Договору або дострокового його припинення чи розірвання). Зважаючи на те, що позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки встановлено, що відповідач дійсно не повернув позивачу орендованого майна після закінчення строку дії договору, а відповідач, у свою чергу, не подав суду належних доказів на спростування вимог позивача, суд дійшов висновку, що існують підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону.

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , у якому просили:

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень, загальною площею 30,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені позовні вимоги мотивували тим, що 12.12.2016 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_1 укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-10324-16, згідно якого позивач здав, а відповідач прийняв в оренду нежитлові приміщення, загальною 30,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням приміщень для художньої майстерні. Договір укладено на термін з 12.12.2016 до 11.12.2019 року включно. Позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення № 2302-вих-5869 від 20.12.2019 року, в якому орендодавець повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості - погасити її в повному обсязі. Таким чином, договір було припинено у зв`язку із закінченням терміну його дії 11.12.2019 року. Проте, на момент подання даної позовної заяви, відповідач свого обов`язку щодо повернення орендованого майна не виконав і воно фактично перебуває в його незаконному користуванні. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, зокрема, починаючи з моменту припинення договірних відносин, жодним чином не приступив до передачі об`єкта позивачу. Враховуючи наведене, у позивача є всі підстави для заявлення позовних вимог про виселення відповідача з нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,2 кв.м.

Згідно зі ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, сплатити гроші тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Також відповідно до ст.ст. 26 та 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, Одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем. Договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини. Орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов`язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає. У разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику. У разі припинення за цих же обставин договору оренди цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу орендар за згодою орендодавця передає об`єкт оренди органу, який до укладення договору оренди здійснював повноваження з управління відповідним майном. Зазначений орган або його правонаступник зобов`язаний протягом тридцяти днів прийняти об`єкт оренди в своє управління. У разі якщо правонаступник органу, який до укладення договору оренди здійснював повноваження з управління відповідним майном, не визначений, об`єкт оренди, не заборонений до оренди чи приватизації, може бути переданий в оренду орендодавцем, зазначеним в абзацах другому і третьому статті 5 цього Закону, або приватизований в установленому законом порядку, якщо вивчення попиту не виявило потенційних орендарів.

За ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Згідно ст. 764 ЦК України, Якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також, відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Окрім цього згідно ст. 795 ЦК України, Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вбачається, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, 12.12.2016 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-10324-16, згідно з п.1 якого Позивач передав, а Відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, площею 30,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «№ 500» (а.с.3-6).

З п.4.1 даного Договору, вбачається, що такий укладений терміном на 2 роки 364 дні з 12 грудня 2016 року до 11 грудня 2019 року включно (а.с.3).

Пунктом 4.7 Договору оренди визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (а.с.4).

Розділом 9 Договору оренди визначено порядок повернення Орендодавцю об`єкта оренди. Так, у разі припинення або розірвання Договору, Орендар повинен повернути Орендодавцеві об`єкт оренди протягом 15 днів за актом приймання-передачі у належному стані (п.9.1-п.9.6.Договору) (а.с.5).

Відповідно до повідомлення про припинення договірних відносин, що надсилалося на вказану у договорі поштову адресу сторони орендаря, відповідача у справі, а також адресу об`єкту оренди, - у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди № 2302-5869 від 20.12.2019 року, - вбачається, що відповідача повідомлено про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та зобов`язано повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання-передачі, провести повний розрахунок по сплаті орендної плати та здійснити повне погашення заборгованості у разі наявності такої (а.с.7).

Надіслання позивачем повідомлення відповідачу на вказані вище дві адреси від 20.12.2019 року № 2302-5869, також, підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень від 21.12.2019 року та фіскальним чеком від 23.12.2019 року (а.с.8-10).

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що Договір було припинено у зв`язку із закінченням терміну його дії 11.12.2019 року.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що позов є обґрунтованим та позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки встановлено, що відповідач дійсно не повернув позивачу орендованого майна після закінчення строку дії договору.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Окремо, що стосується доводів скарги зі своїм умовним підрахунком відповідача строку дії договору та відповідно строку, у який мав би бути надісланим лист про припинення дії договору відповідно до п. 4.7 Договору, - то такі не слід вважати обґрунтованими, оскільки такий розрахунок міг би застосовуватися у випадку відсутності у договорі конкретної дати до якої від діяв, а зазначення натомість лише строків дії. Однак у даному договорі була зазначена дата, до якої діяв договір, а саме до 11.12.2019 року включно, тому саме від такої слід відраховувати місячний термін надіслання заяви про його припинення, який не був пропущений позивачем при надсиланні заяви 21.12.2019.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2022 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра