Провадження № 2/359/1065/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ганудельової Н.Г. ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко Бориспільської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона працює на посаді викладача та концертмейстера в Бориспільській дитячій музичній школі ім. Лариси Остапенко. Наказом директора цього навчального закладу №92-к від 8 листопада 2021 року позивач була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації. ОСОБА_1 посилається на те, що винесений наказ не ґрунтується на законі, а також порушує право позивача на працю та її право на отримання справедливої винагороди на працю. Тому ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Бориспільської дитячої музичної школи ім. Лариси Остапенко №92-к від 8 листопада 2021 року та поновити її на роботі, зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи з урахуванням того, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 1055 гривень 32 копійки.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 листопада 2021 року (а.с.11-12) було залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13 грудня 2021 року (а.с.21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача Ганудельова Н.Г. заперечує проти його задоволення. Зазначає, що на підставі наказу МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 та на виконання наказу управління культури Бориспільської міської ради Київської області від 5 листопада 2021 року №93 позивача було повідомлено про необхідність надати до 08.00 години 8 листопада 2021 року документа про щеплення вакциною проти COVID-19 або документа щодо наявності протипоказання до щеплення проти COVID-19. Крім того, ОСОБА_1 була попереджена про те, що у випадку ненадання вказаних документів у визначений термін вона буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати. Так, позивачем було надано консультативне заключення спеціаліста від 09 жовтня 2021 року, в якому було рекомендовано утриматись від вакцинації від COVID-19 протягом 1 місяця. Однак вказаний документ не є таким, що містить категоричні протипоказання до щеплення проти COVID-19. Інших документів позивач не надала, тому відповідачем видано наказ від 08.11.2021 №92-к про відсторонення позивача з 08.11.2021 від роботи без збереження заробітної плати до дати надання нею відповідних документів. З даним наказом позивача ознайомлено під підпис. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати законно. Тому представник відповідача Ганудельова Н.Г. просить суд відмовити у задоволенні позову.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 працює на посаді концертмейстера з виконанням обов`язків викладача в Бориспільській дитячій музичній школі ім. Лариси Остапенко. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31 серпня 1998 року (а.с.6-8).

Наказом директора Бориспільської дитячої музичної школи ім. Лариси Остапенко №92-к від 8 листопада 2021 року (а.с.5) ОСОБА_1 була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та медичного висновку про наявність у неї протипоказань до вакцинації.

Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України, Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 4 жовтня 2021 року.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

У Преамбулі наказу МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1306/36928 (зі змінами, внесеними наказом МОЗ України № 2393 від 01.11.2021, який офіційно опублікований 09.11.2021 і набрав чинності 09.12.2021, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.11.2021 за №1452/37074) визначено, що цей наказ прийнято з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики.

У преамбулі Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який затверджений цим же наказом зазначено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники відповідних підприємств, установ та організацій, зокрема, відповідно до пунктів 3 цього Переліку підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Згідно з п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу";

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про освіту», керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень сприяє здоровому способу життя здобувачів освіти та працівників закладу освіти.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно з ч.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №331/5291/19 вказано, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

ОСОБА_1 є працівником (викладачем та концертмейстером) Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко Бориспільської міської ради Київської області, а отже є такою, що підлягає обов`язковому профілактичному щепленню, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 4 жовтня 2021 року.

Наказом виконуючого обов`язки начальника управління культури Бориспільської міської ради Київської області від 5 листопада 2021 року №93 (а.с.26) було наказано директору Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко Бориспільської міської ради Київської області Ганудельовій Н.Г. відсторонити від роботи з 08 листопада 2021 року без збереження заробітної плати працівників підпорядкованого закладу, у яких відсутнє обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на строк до здійснення щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

5 листопада 2021 року ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність до 08.11.2021 до 8.00 год. надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16.09.2011 №595. Також зазначено, що якщо до цієї дати ОСОБА_1 не надасть один із зазначених документів, 08.11.2021 вона буде відсторонена від роботи без збереження заробітної плати.

Ознайомлення ОСОБА_1 5 листопада 2021 року зі змістом вказаного наказу підтверджується підписом позивача.

Зі змісту акта №54 від 8 листопада 2021 року (а.с.28) вбачається, що станом на 08.11.2021 викладач ОСОБА_1 не надала директору жоден з документів, зазначених у повідомленні про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 05.11.2021. Від надання пояснень та проставляння підпису викладач ОСОБА_1 відмовилась.

Позивачем директору Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко Бориспільської міської ради Київської області було надано консультативне заключення спеціаліста ТОВ "Медичний центр флебології та естетичної медицини "Флебос" від 09 жовтня 2021 року (а.с.40) форми №028/о, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано утриматись від вакцинації від COVID-19 протягом 1 місяця.

В той же час, вказане заключення не замінює необхідну довідку, яку лікарі видають пацієнтам, що мають тимчасові або постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19. Відповідну форму № 028-1/о «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та інструкцію щодо її заповнення було затверджено наказом МОЗ № 2394 від 2 листопада 2021 року. Форма № 028-1/о заповнюється на підставі медичних записів про стан здоров`я пацієнта з урахуванням критеріїв, які визначаються відповідно до інструкцій до застосування вакцин, рішень НТГЕІ та «Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень», затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897 (у редакції наказу МОЗ від 11 жовтня 2019 року № 2070).

Довідка форми № 028-1/о не була надана позивачем ні станом на день прийняття оскаржуваного наказу, ні станом на день ухвалення рішення суду. Також вказане заключення не містить абсолютного протипоказання для проведення вакцинації, а рекомендація щодо утримання від вакцинації діяла лише протягом одного місяця.

Аналіз наведених обставин свідчить про те, що відсторонення позивача від роботи ґрунтується на ч.1 ст.46 КЗпП України та ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Чинним законодавством не передбачений обов`язок роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період відсторонення його від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Тому невиплата ОСОБА_1 заробітної плати під час відсторонення її від роботи ґрунтується на ч.1 ст.94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про заробітну плату», відповідно до яких заробітна плата є винагородою, яка виплачується працівнику виключно за виконану ним роботу.

Відсторонення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також невиплата їй заробітної плати є втручанням у право позивача на повагу до приватного життя та в його право на працю. Проте, такі втручання ґрунтуються на законі і є припустимими.

Для визначення законності таких втручань Європейський суд вказує на те, що аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст. 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті, тобто встановити, чи є втручання виправданим відповідно до закону і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони виправданими в демократичному суспільстві .

Досліджуючи питання наявності закону, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в ухваленому 08.04.2021 рішенні у справі "Вавржичка та інші проти Чеської Республіки" (заява № 47621/13) зазначає: «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№28859/11і 28473/12, § 167, 15 листопада 2016 р., з додатковим посиланням)».

ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.

В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Крім того, в зазначеному рішенні ЄСПЛ вказано: «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8.

Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.

У контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.

Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань».

З цих підстав ЄСПЛ визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини.

Як убачається зі змісту статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав, зокрема і право на працю, із зазначенням строку дії цих обмежень.

Однак, у цьому випадку обов`язкова вакцинація для позивача ОСОБА_1 , з подальшим її відстороненням у зв`язку з відсутністю щеплення від COVID-19 або абсолютних протипоказань для такої вакцинації, тимчасово обмежила її право на працю з огляду на суспільні інтереси.

Крім того, згідно зі статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, яке включає в себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Вільний вибір та вільну згоду громадянина на працю можна визначити як свободу від примусу до праці, можливість самому розпоряджатись своїми здібностями до праці та самостійно приймати рішення відмовитись від певної роботи у разі, якщо умови роботи його не влаштовують. Законодавством України не встановлено обов`язок роботодавця чи держави забезпечити громадянина роботою з такими умовами, які він вимагає.

Згідно зі ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники мають право на здорові і безпечні умови праці. За змістом ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

Зважаючи на це, завданням держави та роботодавця є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права людини на працю та інтересами інших людей.

В даному випадку індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення працівником, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, іншим членам трудового колективу, які провели у встановленому державою порядку щеплення, дітей та інших учасників навчального процесу. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України. Встановивши відсторонення педагогічних працівників, які не мають профілактичного щеплення, від виконання обов`язків, держава реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу.

У вже згаданому рішенні у справі "Вавржичка та інші проти Чеської Республіки" (заява № 47621/13) ЄСПЛ зазначає: «Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я».

Європейський суд дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві та наголошує, що вакцинація є одним із найбільш успішніших та ефективних заходів у сфері охорони здоров`я, мета якої є захист здоров`я окремої особи та суспільства в цілому від інфекційного захворювання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обов`язкова вакцинація певної категорії громадян від COVID-19 (захворювання, яке згідно наказу МОЗ України від 19.07.95 № 133 належить до особливо небезпечної інфекційної хвороби) задля попередження його поширення серед населення є виправданим та таким, що не порушує статтю 8 Конвенції. Крім того, на думку суду, також відсутнє порушення права позивача ОСОБА_1 на працю, передбачене ст.43 Конституції України, оскільки трудові відносини між позивачем та закладом освіти не припинені, а обмеження цього права було законним та відповідало пріоритету забезпечення життя, здоров`я і безпеки людини.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу директора Бориспільської дитячої музичної школи ім. Лариси Остапенко №92-к від 8 листопада 2021 року та поновлення ОСОБА_1 на посаді викладача та концертмейстера школи, а також зобов`язання відповідача виплатити їй заробітну плату за час відсторонення від роботи. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОСОБА_1 , належить відмовити в повному обсязі.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, то судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача і не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко Бориспільської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 лютого 2022 року.

Суддя: О.Ю. Семенюта