РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1309/21

Провадження № 22-ц/4815/461/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 у якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 14 липня 2010 року виконавчим комітетом Чорнижівської сільської ради Маневицького району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 2; стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/3 всіх доходів на кожну дитину і не менше 50% від розміру мінімальної заробітної плати до повноліття дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони не можуть знайти порозуміння між собою та протягом півроку спільно не проживають, сімейні стосунки припинились. Подальше перебування у шлюбі є недоречним, шлюб практично розпався. Відповідач не надає матеріальної підтримки спільним неповнолітнім дітям, що призводить до погіршення їх матеріального становища. Самостійно забезпечити дітей матеріальними здобутками вона не має можливості.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 липня 2010 року виконавчим комітетом Чорнижівської сільської ради Маневицького району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2021 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення аліментів, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що постійно підтримує контакт з доньками та забезпечує найкращі умови для їх виховання та розвитку. Здійснює всі оплати, що стосуються навчального процесу, харчування та дозвілля. Систематично доглядає за доньками протягом дня. Вказує, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на обох доньок становить 5420 грн., що з врахуванням його посильної участі в утриманні доньок є цілком достатньою для забезпечення повного фізичного, духовного та морального розвитку, а також забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. Судом не враховано, що не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей, залишено поза увагою повну дієздатність ОСОБА_2 та не врахував її доходи, поклавши на нього обов`язок щодо повного матеріального забезпечення.

Також суд не врахував матеріальне становище дітей, яких він весь час утримує та його матеріальне становище.

Хоче сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - змінити: стягнути з нього на утримання дітей аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

У поданому відзиві позивачка спростовує доводи апеляційної скарги, вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 14 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 ) укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Чорнижівської сільської ради Маневицького району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 2, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 12 червня 2021 року.

Від спільного проживання в шлюбі, сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 .

У суді відповідач підтвердив, що неповнолітні діти проживають з позивачкою, повідомив, що він працює на ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК Енергоатом», на його утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дітьми щодо їх утримання до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей та їх гармонійний розвиток. Визначений судом розмір аліментів є справедливим та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав неповнолітніх дітей в цій справі.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що для свого проживання орендує житло та підтримує контакт з доньками, а отже діти проживають разом з матір`ю. Догляд та піклування про своїх дітей є обов`язком батьків, у матеріалах справи відсутні докази про надання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей.

Доводи апелянта, що встановлений розмір аліментів призведе до збагачення самої позивачки та використання грошових коштів за межами потреб дітей є припущенням, а у разі встановлення факту нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Слід зазначити, що задоволення вимоги відповідача про стягнення з нього аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину фактично змінює обраний позивачем спосіб стягнення, що є виключно її правом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків