Справа № 627/1155/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого - Вовк Л. В.

з участю секретаря - Ніколайчик А.О.,

представника позивача - Пахаренко Р.В. ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Божка В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року позивач Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, як орган опіки та піклування , звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору : служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. Діти проживають з батьками по АДРЕСА_1 . Однак , відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей , а саме не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей , діти недостатньо забезпечені продуктами харчування та сезонним одягом , санітарно -побутові умови проживання дітей не задовільні . Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради №308 від 15.11.2021 року , у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 малолітніх дітей відібрано .Позивач просить відібрати у відповідачів дітей без позбавлення батьківських прав .

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просить задовольнити.

Відповідачі позов не визнали , просили відмовити, оскільки дуже люблять своїх дітей та займаються їх вихованням та утриманням.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позов , просить задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, допитавши свідків , дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчать свідоцтва про народження .( а.с. 8-12)

Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 16.11.2021 року , ОСОБА_2 проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ( а.с. 15)

Згідно характеристик класних керівників та директора Качалівського ліцею Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є учнями Качалівського ліцею, мають не завжди охайний вигляд , шкільним приладдям не забезпечені , батьки не завжди приділяють належну увагу навчанню і вихованню дітей , з вчителями батьки співпрацюють. ( а.с. 50-53)

Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 24.11.2021 року , ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП , за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_4 , що призвели до залишення дитиною свого місця проживання . ( а.с. 85) .

Після чого , ОСОБА_2 став на шлях виправлення та більше до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання , передбачених законодавством , батьківських обов`язків , не притягувався.

Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області №308 від 15.11.2021 року малолітні діти відібрані у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей та тимчасово діти направлені до дитячого відділення КНП « Краснокутська ЦРЛ ». ( а.с.17)

Відповідно до акту обстеження житлових та матеріально -побутових умов від 12.11.2021 року, обстежені житлові умові відповідачів по АДРЕСА_1 , згідно якого родина ОСОБА_2 проживає у власному будинку площею 62 кв.м , яких має 4 кімнати , в будинку пічне опалення , санітарно-побутові умови незадовільні . Продукти харчування наявні в обмеженій кількості , діти не забезпечені сезонним одягом; одяг , в який одягнені діти , брудний ; робочим місцем для навчання , діти не забезпечені .Батьки ніде не працюють , мають тимчасові неофіційні заробітки та грошові виплати на дітей . ( а.с.14)

Допитана по справі свідок ОСОБА_10 пояснила , що працює старостою Качалівського старостинського округу і що з 2010 року здійснювала нагляд за малозабезпеченою сім`єю ОСОБА_2 , які раніше зловживали спиртними напоями , не працювали та не займалися вихованням дітей. З вересня 2021 року вона вказану родину за місцем проживання не відвідувала та скарги на вказану родину не надходили.

Допитана по справі свідок ОСОБА_11 пояснила суду , що вона як директор КЗ « Краснокутський ЦСС» в складі комісії обстежували житлові та матеріальні умови сім`ї відповідачів , діти були не забезпечені сезонним одягом , одяг на них був брудним , в не забезпечені місцем для навчання.

Відповідно до частини 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до пунктів 2-5 частини 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу шостого Декларації прав Дитини , прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року малолітня дитина повинна , коли це можливо , рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості , малолітня дитина не повинна ,крім випадків , коли є виключні обставини , бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні відповідачі не заперечували того , що недостатньо приділяли увагу дітям , та просили суд врахувати те , що вони дуже люблять дітей і вважають , що без дітей їм не має сенсу жити .

Враховуючи викладене суд вважає , що позовні вимоги відносно відібрання у батьків дітей , без позбавлення їх батьківських прав позивачем не доведені . Позивачем не доведенні винні та протиправні дії відповідачів і зазначені конкретні підстави , передбачені ст.164 СК України

Надані докази позивачем про факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно свого сина ОСОБА_4 в період з 08.11.2021 року по 11.11.2021 року , не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні .

Посилання позивача , що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 14.07.2016 року , позбавлені батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_12 , не є підставою для задоволення позову та відібрання у відповідачів малолітніх дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 12.01.2022 року , орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав , оскільки вони не можуть здійснювати належного виховання своїх дітей , їх утриманням та матеріальним забезпеченням не займаються , не турбуються в повній мірі про фізичний і духовний розвиток дітей . ( а.с. 82-83 ).

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що висновок органу опіки та піклування про визнання доцільним відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та під час його складання не в повній мірі враховано обставини, які мають суттєве значення.

Позивачем не надані безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачами, які б свідчили про ухилення від виховання дітей і, як наслідок, необхідність відібрання у батьків дітей без позбавлення їх батьківських прав , тому відібрання дітей не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини та стимулювання батьків до належного виконання своїх обов`язків.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме невиконання батьками батьківських обов`язків, не знайшли свого беззаперечного доведення, виняткових обставин для задоволення позову суду не наведено, позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не встановлено винної поведінки останніх щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Посилання позивача у висновку органу опіки і піклування про те,що ОСОБА_4 залишив домоволодіння та на протязі дня перебував в чужому будинку зі своєю двоюрідною сестрою , те, що батьки не займаються утриманням та матеріальним забезпеченням дітей , не піклуються про їх розвиток , також не є достатньою підставою для задоволення позову і відібрання дітей у батьків.

У даному випадку не можна говорити про винну і протиправну поведінку батьків ,небажання приймати участь у вихованні дітей , оскільки відповідачі не ухилялись від виховання дітей , а через об`єктивні причини не мали змоги, як належить їх виховувати і утримувати .Питання надання допомоги таким кризовим сім`ям повинно вирішуватися органами на яких державою покладено обов`язки щодо підтримки таких сімей . А тому суд вважає , що у задоволенні позовних вимог про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав необхідно відмовити.

Керуючись ст.150,155, 170 СК України ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81,141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В позові Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області: , юридична адреса: Охтирська, 1, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002;

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, юридична адреса: вул. Охтирська, 1, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002.

Повен текст рішення викладено 01.04.2022 року.

Суддя Вовк Л. В.