Справа № 288/55/22
Провадження № 2/288/165/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Попільнянський ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного МУ МЮ (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (далі - Третя особа 1), Попільнянський ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного МУ МЮ (м.Хмельницький) (далі - Третя особа 2) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання в якому вказує, що їй стало відомо про наявність виконавчого провадження № 66023798, відкритого на підставі виконавчого напису, виданого Третьою особою 1 про стягнення з неї на користь Відповідача коштів у розмірі 14238.55 гривень.

Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис є протиправним та таким, що порушує її права з тих підстав, що вона не згодна з сумою боргу, договірні відносини між нею та Відповідачем відсутні, також вона не отримувала жодних документів з письмовою вимогою про повернення невиконаного грошового зобов`язання, або повідомлення, яке б свідчило про наявність у неї невиконаного письмового зобов`язання, а тому не визнає заявлену суму заборгованості.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 29 грудня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 33354 по стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 14238.55 гривень.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлена. В поданій позовній заяві просила справу слухати у її відсутність.

Представник Відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 10 лютого 2022 року надав до суду заяву про визнання позовних вимог. /а.с.32/

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Попільнянського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного МУ МЮ (м.Хмельницький) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статей 274-279 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з виконавчого напису від 29 грудня 2020 року, Остапенко Євген Михайлович , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, пропонує стягнути з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на підставі Договору факторингу № 408/К від 27 квітня 2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 003-05504-200214 від 20 лютого 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Пропонує задовольнити право вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» та стягнути з ОСОБА_1 за період з 26 квітня 2018 року по 29 грудня 2020 року включно, суму у розмірі: - 10224.94 гривень заборгованості за тілом кредиту; - 2763.61 заборгованості за нарахованими та невиплаченими процентами; - 1200.00 гривень заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; - 50.00 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму - 14238.55 гривень. /а.с.7, 39/

Відповідно до Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 003-05504-200214 про стягнення заборгованості в розмірі 14188.55 гривень. /а.с.24-29/

Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 003-05504-200214 від 20 лютого 2014 року, заборгованість ОСОБА_1 становить: - 10224.94 гривень заборгованість за тілом кредиту; - 2763.61 заборгованості за нарахованими та невиплаченими процентами; - 1200.00 гривень заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею, а всього на загальну суму - 14188.55 гривень. /а.с.30/

За результатами пошуку виконавчих проваджень вказано, що на виконанні у Попільнянському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного МУЮМ (М.Хмельницький) наявне виконавче провадження № 66023798 від 28 липня 2021 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет». /а.с.8/

03 березня 2021 року за вих. № 15577 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до Попільнянського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) з заявою про примусове виконання рішення в якій просить розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за № 33354 від 29 грудня 2020 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Фінпром Маркет» у розмірі 14238.55 гривень. /а.с.6, 38/

На підставі виконавчого напису № 33354 від 29 грудня 2020 року виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М., начальником Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 66023798 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 14238.55 гривень. /а.с.37, 40/

28 липня 2021 року у виконавчому провадженні № 66023798, відкритому на підставі виконавчого напису № 33354 від 29 грудня 2020 року виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М., начальником Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про арешт коштів боржника, які 28 липня 2021 року за вих.№ 5208, 5211, 5212, було направлено боржнику ОСОБА_1 та стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет». /а.с.41-49/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення з неї на користь Відповідача заборгованості за кредитним договором з тих підстав, що вона не згодна з сумою боргу, договірні відносини між нею та Відповідачем відсутні, а також вона не отримувала жодних документів з письмовою вимогою про повернення невиконаного грошового зобов`язання, або повідомлення, яке б свідчило про наявність у неї невиконаного письмового зобов`язання, а тому не визнає заявлену суму заборгованості.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону), якими зокрема є - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону врегульовано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

З огляду на вищевикладене, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014року № 2, у 10 пункті роз`яснень зазначено, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII.

Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно пунктів 3.2, 3.5 Глави 16 Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Згідно пункту 2 Переліку № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Крім того, саме в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Позивач категорично заперечує наявність у неї будь-якої заборгованості перед ТОВ «Фінпром Маркет» та стверджує, що жодних правовідносин із зазначеною юридичною особою у неї не було і про існування заборгованості вона довідалась вперше.

Зважаючи на те, що Позивач заперечує наявність у неї заборгованості саме в такому розмірі, в якому звернено стягнення у виконавчому написі нотаріуса, матеріали справи беззаперечно не свідчать про її безспірність, підтверджень протилежного не надано, а сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості Позивача, а тому суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Позивач в поданому позові зазначає, що у неї з Відповідачем відсутні будь-які правовідносини за Кредитним договором, проте на спростування вказаних тверджень, Відповідачем надано Договір факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року /а.с.24-28/, за умовами якого до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 003-05504-200214 про стягнення заборгованості в розмірі 14188.55 гривень. /а.с.24-29/

Окремо суд зазначає, що в матеріалах справи та доданих під час розгляду доказах, відсутні відомості того, що Відповідачем було направлено, а Позивачем отримано лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості вчасно бути проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» або ж виконати їх, що також не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Крім того, вищезазначений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172 та з моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зазначений Перелік був доповнений новим розділом - «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 про визнання нечинним і скасування пункту 1 та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Оспорюваний виконавчий напис було вчинено 15 липня 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14.

Відповідачем не надано підтверджень того, що кредитний договір № 003-05504-200214, укладений 20 лютого 2014 року з ОСОБА_1 , який був підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19).

Наведені вище обставини в їх системному зв`язку вказують на те, що Відповідач, звертаються до Третьої особи 1 з заявою на вчинення виконавчого напису про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, не надав належних доказів безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом в зв`язку з чим було недотримано умови та процедуру вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а Відповідач належних підтверджень, які б спростовували доводи Позивач не надав.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Згідно пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Нормами частини першої статті 142 ЦПК України, які кореспондуються з частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач надав до суду заяву про визнання позову в порядку частини четвертої статті 206 ЦПК України, в зв`язку з чим просив при вирішенні питання про розподіл судових витрат застосувати положення частини першої статті 142 ЦПК України.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 992.40 гривень /а.с.1/, а тому враховуючи визнання Відповідачем позову, суд приходить до висновку, що з Відповідача належить стягнути на користь Позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 496.20 гривень та повернути Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 496.20 гривень.

Керуючись Законом України «Про нотаріат»; Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Попільнянський ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного МУ МЮ (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 29 грудня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 33354 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 14238.55 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9 А, офіс 204, Київської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 496.20 гривень.

Зобов`язати головне управління державної казначейської служби України у Житомирської області; отримувач: ГУК у Житом.обл./ТГ смт.Попільня/22030101, код 37976485; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку 899998, повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 496.20 гривень, який було сплачено на рахунок № НОМЕР_2 , відповідно до квитанції № 101 від 13 січня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник