РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року

м. Рівне

Справа № 562/1500/21

Провадження № 22-ц/4815/341/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С. О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимків С.С.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в письмовому порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року, ухваленого в складі судді Кушнір О.Г., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі №562/1500/21,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 20 червня 2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Ф1-08/50660-1094, за яким останньому надано кредитні кошти в сумі 20000 доларів США на споживчі цілі строком до 19 червня 2023 року зі сплатою 16% річних. 22 березня 2019 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке в свою чергу цього ж дня також уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» аналогічний договір. Згідно реєстру кредитних договорів, права вимоги за яким відступаються, заборгованість відповідача на момент відступлення становила 148304,03 грн., яка утворилася через належне виконання договірних зобов`язань та підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов неправильного висновку про те що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до умов договору кредиту позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти до 19 червня 2023 року, а тому кінцевий строк позовної давності не настав. Крім того, суд не врахував та не дослідив Графік зниження розміру заборгованості, в якому визначено суми погашення з 20.06.2008 по 20.06.2023 року, який суд не витребував.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Установлено, що 20 червня 2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Ф1-08/50660-1094, за яким останній отримав кредиті кошти в сумі 20000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних строком до 19 червня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договір поруки з ОСОБА_2 (поручитель) та іпотечний договір від 20 червня 2008 року.

22 березня 2019 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке в свою чергу, цього ж дня, уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Амбрелла» договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Листом від 12 червня 2019 року №120619, ОСОБА_2 була повідомлена з вимогою усунути порушення умов кредитного договору №Ф1-08/50660-1094 та добровільно виконати зобов`язання за цим договороом, сплативши заборгованість в сумі 1 427 756 грн., яка складається із заборгованості за тілом та відсотками 148 358,47 грн. та 1 279 397,53 грн. пені.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим договором до 19 червня 2023 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі згідно Графіка зниження розміру заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором кошти, що не заперечується останнім.

Підпунктом 4.3 Договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісячно, у строк до 10 числа кожного місяця згідно Графіка зниження розміру заборгованості.

Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не сплачував і в установлені строки не повернув, чим порушив умови договору.

З представленого позивачем розрахунку заборгованості за період з 20 червня 2008 року по 13 квітня 2016 року вбачається, що заборгованість за договором №Ф1-08/50660-1094 складається з: тіла кредиту - 3472,87 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 27,25 грн. за 1 долар станом на 22 березня 2019 року 94635,70 грн., відсотків за користування кредитом - 340,83 доларів США, які за реєстром кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються, збільшилися до 1969,48 доларів США, що еквівалентно 53668,33грн., а всього на загальну суму 148304,03 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - 19 червня 2023 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких позичальник сплатив 01 квітня 2016 року.

Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місячними платежами на поточний рахунок банку .

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 цього Кодексу).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Убачається, що у межах строку кредитування до 19 червня 2023 року позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами згідно з погодженим сторонами Графіка зниження розміру заборгованості (додаток 1 до цього Договору).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісячними платежами, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованост і за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Із наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 20 червня 2008 року по 13 квітня 2016 року за тілом становить в сумі 3472,87 доларів США та за відсотками в сумі 340,83 доларів США. Розрахунок загальної заборгованності наведена помісячно з огляду на визначені строки погашення кредиту відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості та фактичної сплати заборгованості, які відповідачем не здійснювалися з 01 квітня 2016 року, що підтверджується виписками по особовому рахунку.

Будь-яких доказів заборгованості за кредитом, що утворилась після квітня 2016 року матеріали справи не містять.

Отже, перебіг позовної давності розпочався 11 квітня 2016 року та сплинув 11 квітня 2019 року. З позовом про стягнення заборгованості, що утворилась станом на 13 квітня 2016 року по тілу кредиту та відсотках, позивач звернувся до суду 19 травня 2021 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що заміна сторони у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження суду з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи,тому відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» залишити без задоволення .

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2021року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 31 березня 2022 року.

Головуючий :

Судді :