ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1893/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2022 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту неприйняття спадщини у зв`язку з фактичним не проживанням за місцем реєстрації на момент відкриття спадщини, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В :

11.11.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту неприйняття спадщини у зв`язку з фактичним не проживанням за місцем реєстрації на момент відкриття спадщини, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора.

Представник позивача просить суд встановити юридичний факт неприйняття спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у зв`язку з його фактичним не проживанням за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) на момент відкриття спадщини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.1969 між нею та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки, після його смерті якого залишилась спадщина.

У зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріусу Петриківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 , який на момент смерті був зареєстрований: АДРЕСА_2 ), яке складається з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ).

Постановою від 10.08.2021 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 у зв`язку із наявністю іншого спадкоємця, що прийняв спадщину фактично.

На думку державного нотаріуса, з поданих заявницею документів, а саме Довідки № 259, виданої 17.05.2021 виконкомом Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про прописку померлого на день смерті та склад осіб, які були зареєстровані з спадкодавцем, на день смерті вбачається, що син померлого ОСОБА_2 прийняв спадщину фактично шляхом спільної прописки з спадкодавцем.

Проте, як вбачається з копії закордонного паспорту відповідача серії НОМЕР_2 , останній не проживає фактично за місцем реєстрації на території України: АДРЕСА_1 , вже більше 5-ти років, оскільки весь цей час перебуває та фактично проживає закордоном.

Тобто, передумовою підтвердження факту неприйняття відповідачем спадщини є встановлення юридичного факту його не проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Державна реєстрація відповідача за вищевказаною адресою сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації.

16.11.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач надав до суду заяву, згідно якої він повністю визнає заявлені ОСОБА_1 до нього, ОСОБА_2 , вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення її позову в повному обсязі. Просить розглядати дану справу № 187/1893/21 без його участі.

Крім того, ОСОБА_2 подав до суду заяву згідно якої він, спадщину в установлений законом для прийняття спадщини 6-місячний термін за законом не прийняв, бо на цей час проживав за межами країни. За продовження цього терміну до суду звертатися не буде, на спадщину не претендує, не заперечує проти видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого на ім`я дружини померлого ОСОБА_1 .

Третя особа: завідувач Петриківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі.

Третя особа: Приватний нотаріус Лимар Є.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно положень ст.ст. 200 та 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 і 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

26.09.1969 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 26.09.1969, актовий запис № 1297 (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 про смерть, виданим відділом ДРАЦСу по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 11.11.2020 (а.с. 22).

Постановою від 10.08.2021 державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 у зв`язку із наявністю іншого спадкоємця, що прийняв спадщину фактично (а.с. 23).

Відповідач, станом на час розгляду справи, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, однак з 2002 року фактично в ньому не проживає, що підтверджується Актом обстеження проживання ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Таким чином, державна реєстрація відповідача у спадковому житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами, якими є зазначені вище довідки органу місцевого самоврядування.

Даного висновку також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19).

Враховуючи те, що на момент відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 фактично не проживав за адресою реєстрації, оскільки протягом вісімнадцяти років проживає закордоном, суд, з`ясувавши мету встановлення факту неприйняття спадщини відповідачем, яка полягає в захисті спадкових прав позивача, оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку, про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за можливе їх задовольнити.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293-294, 315-316, 319 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту неприйняття спадщини у зв`язку з фактичним не проживанням за місцем реєстрації на момент відкриття спадщини, третя особа: Петриківська державна нотаріальна контора, задовольнити.

Встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у зв`язку з його фактичним не проживанням за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ) на момент відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха