Постанова

Іменем України

30 березня 2022 року

м. Київ

справа № 648/3244/19

провадження № 61-16446св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олег Михайлович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна Олена Миколаївна, на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Кутурланової О. В., Кузнєцової О. А., Орловської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Херсонського міського округу Яценко О. М., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 19 серпня 1965 року. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 вересня 2009 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідав їй.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 грудня 2011 року ОСОБА_4 належав на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 15 грудня 2009 року серії ЯИ № 503016 ОСОБА_4 також належала земельна ділянка площею 0,14 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З початку грудня 2017 року позивач дізналася, що 23 березня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договори купівлі-продажу цього майна, ці договори посвідчено приватним нотаріусом Яценко О. М. Отримавши копії вказаних договорів та вивчивши їх зміст, позивач дізналася, що договори було укладено нею від імені її чоловіка на підставі довіреності від 18 березня 2016 року, яку було засвідчено приватним нотаріусом Яценко О. М.

Зазначає, що під час укладення вказаних договорів ОСОБА_4 тяжко хворів, у зв`язку з чим позивач неодноразово брала у борг грошові кошти на лікування чоловіка, у тому числі і у відповідача, у розмірі 50 000,00 грн.

Під час укладення з відповідачем договору позики та нотаріального посвідчення вона підписала документи, увагу на які не звернула, оскільки перебувала у скрутному становищі, та не мала наміру відчужувати належні їй з ОСОБА_4 об`єкти нерухомості. Вважала, що укладені правочини є недійсними, оскільки укладені під впливом тяжкої обставини та на вкрай невигідних умовах.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2016 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О. М. та зареєстрований в реєстрі за № 251;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 березня 2016 року, індексний номер 28974397, вчинений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О. М.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :01:098:0023, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 23 березня 2016 року між ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О. М. та зареєстрований в реєстрі за № 252;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 березня 2016 року, індексний номер 28977181, вчинений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко О. М.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвал апеляційного суду

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

08 липня 2021 року адвокат Гагуліна О. М. звернулася в інтересах ОСОБА_1 до суду з апеляційною скаргою на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, в якій також порушувала питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року відмовлено.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, вказані у клопотанні ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., не визнані судом поважними, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., необхідно відмовити на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального, просила скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про неможливість відкриття апеляційного провадження у справі, не дослідивши належним чином доводи представника позивача про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Так, представник позивача тривалий час (до 06 липня 2021 року) збирала докази скрутного майнового стану ОСОБА_1 . Також з 17 червня 2021 року до 06 липня 2021 року позивач перебувала на лікуванні, у зв`язку з чим звернулася до суду з апеляційною скаргою лише 08 липня 2021 року.

Апеляційний суд не звернув увагу на те, що положення статей 127, 357, 358 ЦПК України не містять вичерпного переліку причин, що віднесені до поважних. Отже, суд повинен був проаналізувати доводи представника ОСОБА_1 та поновити строк на подання її апеляційної скарги на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., залишено без руху, вказано заявнику на необхідність надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року. Крім того, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., про звільнення від сплати судового збору відмовлено, вказано про необхідність сплати судового збору.

У листопаді 2021 року заявником у встановлений судом строк зазначені недоліки касаційної скарги усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, витребувано з Білозерського районного суду Херсонської області цивільну справу № 648/3244/19.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_2 та приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Яценко О. М. не подали.

Фактичні обставини справи встановлені судами

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

08 липня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., за допомогою засобів поштового зв`язку подала апеляційну скаргу на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, в якій заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року визнано причини пропуску строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Заявнику роз`яснено право на звернення до апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з наведенням інших підстав для такого поновлення.

Також заявнику роз`яснено, що у випадку не виконання вимог ухвали суду щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням поважних причин його пропуску у визначений строк, або якщо вказані особою підстави для поновлення процесуального строку будуть визнані судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

19 серпня 2021 року на виконання вимог ухвали Херсонського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання адвоката Гагуліної О. М., яка діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник повторно зазначила, що рішення суду було ухвалено без участі позивача та її представника, апеляційну скаргу подано до суду з порушенням процесуальних строків у зв`язку з потребою отримати докази про скрутний фінансовий стан ОСОБА_1 для подання клопотання про звільнення її від сплати судового збору. Пропуск строку на подання апеляційної скарги, визначений пунктом 1 частиною другою статті 354 ЦПК України, не є надмірним і його поновлення не призведе до порушення принципу юридичної визначеності.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М., на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року відмовлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник визначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права - статей 127, 357, 358 ЦПК України.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

До кола основних засад судочинства належать, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункти 1, 8 частини першої статті 129 Конституції України).

Згідно з вимогами частин другої-четвертої статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (Рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 жовтня 1999 року, § 61).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», § 41).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року, § 53).

У рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України визначено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За правилами частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заявник та її представник не були присутніми під час проголошення рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, копію цього рішення отримали 01 червня 2021 року, а 02 червня 2021 року представник позивача адвокат Гагуліна О. М. ознайомилася з матеріалами цивільної справи № 648/3244/19. 08 липня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Гагуліна О. М. подала апеляційну скаргу на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваного рішення.

Частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Звертаючись 08 липня 2021 року до суду з апеляційною скаргою на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, представник позивача адвокат Гагуліна О. М. зазначила, що апеляційну скаргу подано до суду з пропуском строку на апеляційне оскарження, визначеного частиною першою статті 354 ЦПК України, у зв`язку із потребою отримати докази про скрутний фінансовий стан позивача для подання клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року вказані заявником причини пропуску строку на подання апеляційної скарги визнано необґрунтованими, оскільки долучена до апеляційної скарги довідка про доходи позивача датована 15 червня 2021 року, а відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків сформовані 16 червня 2021 року, що свідчить про відсутність перешкод у поданні апеляційної скарги в межах строку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна О. М. на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - для звернення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, вказавши інші поважні підстави для його поновлення.

19 серпня 2021 року на виконання вимог ухвали Херсонського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання адвоката Гагуліної О. М., яка діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, в якому було повторно зазначено, що рішення суду було ухвалено без участі позивача та її представника, апеляційну скаргу подано до суду з порушенням процесуальних строків у зв`язку з потребою в отримати докази про скрутний фінансовий стан ОСОБА_1 з метою подання клопотання про звільнення її від сплати судового збору, пропуск строку на подання апеляційної скарги не є надмірним і його поновлення не призведе до порушення принципу юридичної визначеності.

Проте, як зазначено вище, зазначені обставини вже досліджувались апеляційним судом під час вирішення питання про відповідність апеляційної скарги вимогам статей 354, 356 ЦПК України та були визнані апеляційним судом необґрунтованими.

В оскаржуваній ухвалі Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року суд звернув увагу представника позивача на те, що копію рішення суду першої інстанції вона отримала 01 червня 2021 року, а 02 червня 2021 року ознайомилася з матеріалами справи. Таким чином, датою закінчення визначеного пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України строку на подання апеляційної скарги є 02 липня 2021 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд обґрунтовано виходив з необхідності враховувати обізнаність представника позивача як адвоката про строки та порядок подання апеляційної скарги і можливості подання обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору не одночасно із поданням апеляційної скарги, а після залишення її судом без руху у зв`язку з несплатою судового збору. Крім того, враховуючи також наявність станом на 16 червня 2021 року доказів про фінансовий стан ОСОБА_1 , апеляційний суд правильно зазначив про допущення адвокатом Гагуліною О. М. необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, яке не обґрунтовано об`єктивними поважними причинами.

Заявник не конкретизував наявність обставин, які б унеможливили складення та подання апеляційної скарги до суду у визначений процесуальним законодавством України строк.

Оскільки представник ОСОБА_1 адвокат Гагуліна О. М. не обґрунтувала існування об`єктивних істотних обставин, що перешкоджали їй своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Посилання заявника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права - статей 127, 357, 358 ЦПК України, є необґрунтованим та спростовується змістом цієї постанови.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 з 17 червня 2021 року до 06 липня 2021 року перебувала на лікуванні, не враховуються колегією суддів, оскільки зазначене не вказувалось представником ОСОБА_1 адвокатом Гагуліною О. М. як причина пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 березня 2021 року.

Відповідно до положень статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі надавати оцінку чи переоцінювати докази у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гагуліна Олена Миколаївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець