Ухвала

Іменем України

31 березня 2022 року

місто Київ

справа № 265/4529/21

провадження № 61-20075ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

стягувач - Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 рок про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу, ухвали Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо перегляду судового наказу та залишення апеляційної скарги без руху,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (далі - ККП «Маріупольтепломережа») у 2021 році звернулося до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплової енергії, інфляційних втрат, три відсотки річних та судового збору.

Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ККП «Маріупольтепломережа» заборгованість з оплати спожитої теплової енергії за період з 01 жовтня 2018 року до 01 червня 2021 року в сумі 14 560, 51 грн; інфляційні втрати в розмірі 1 482, 63 грн, три відсотки річних в розмірі 590, 80 грн, витрати з оплати судового збору в розмірі 227 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що судовий наказ не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року залишено без руху.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року повернуто заявнику.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 у якій він просив скасувати судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, зокрема уточнити, які саме рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються ОСОБА_1 .

У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшла нова редакція касаційної скарги, у якій заявник визначив межі касаційного оскарження, а саме просив скасувати судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу, та ухвал Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо перегляду судового наказу та про залишення без руху апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дослідив касаційну скарги з доданими до неї документами зробив такі висновки.

3.1. У частині вимог скарги щодо оскарження судового наказу суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

За правилом частини третьої статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Порядок розгляду заяви боржника про скасування судового наказу визначено статтями 170, 171 ЦПК України, які регламентують розгляд такої заяви судом, який видав судовий наказ, тобто у цьому випадку судом першої інстанції.

За змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, судовий наказ суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху не можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

3.2. У частині вимог скарги щодо оскарження ухвали суду першої інстанції від 21 вересня 2021 року про повернення без розгляду заяви щодо скасування судового наказу

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Враховуючи викладене, зазначена ухвала суду першої інстанції про повернення заяви щодо скасування судового наказу без розгляду не підлягає касаційному оскарженню, оскільки вона не була предметом апеляційного перегляду по суті, на предмет законності та обґрунтованості не перевірялась, а тому згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

3.3. У частині вимог скарги щодо оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо перегляду судового наказу

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін

(частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За правилом частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право звернутися із заявою про скасування судового наказу до суду, який його видав, тобто до суду першої інстанції.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частина восьма статті 170 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому ІІ розділом ЦПК України.

Наведені норми процесуального права визначають правила та порядок перегляду судового наказу та чітко унормовують, що судовий наказ, виданий судом першої інстанції не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Установивши, що ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою з вимогою про скасування судового наказу від 10 вересня 2021 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведене судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому наявні передбачені пунктом 1 частини першої статті 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Зважаючи на те, що застосування чинних норм процесуального законодавства є передбачуваним та очікуваним для учасників справи, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження щодо оскарження судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року, ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 року про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу, та ухвали Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, а щодо оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо перегляду судового наказу на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 3 частини першої, частиною другою статті 389, пункту 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 вересня 2021 рок про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу, ухвали Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо перегляду судового наказу та залишення апеляційної скарги без руху у справі № 265/4529/21 за заявою Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплової енергії , інфляційних втрат, трьох відсотків річних та судового збору, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

А. С. Олійник

В. В. Яремко