Ухвала

07 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 932/3667/20

провадження № 61-2860ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Ткачука О. С.,

розглянув касаційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 31 березня 2017 року Дніпропетровською митницею ДФС у відношенні нього було складено протокол про порушення митних правил №0086/110000014/17 за статтею 485 Митного кодексу України. 18 травня 2017 року Дніпропетровською митницею ДФС винесена постанова у справі про порушення митних правил №0086/110000014/17, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 583 393,40 грн.

Вказував, що він оскаржив вищевказану постанову до Державної фіскальної служби. 26 травня 2017 року ДФС винесена постанова про відмову у задоволенні скарги. 10 липня 2017 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування постанов від 18 травня 2017 року та 23 червня 2017 року. За результатами розгляду його позовні вимоги було задоволено та скасовані вказані постанови про притягнення його до відповідальності.

Посилаючись на те, що у зв`язку із незаконним ініціюванням процедури притягнення його до адміністративної відповідальності та накладання адміністративного стягнення, він має право отримати відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», внаслідок незаконного складання протоколу про порушення митних правил, він 953 дні перебував під судом у справі кримінального обвинувачення в розумінні Закону №266/94-ВР та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, оскільки він кожного дня усвідомлював, що йому загрожує стягнення штрафу у розмірі 1 583 393,40 грн., і на фоні постійного хвилювання докладав додаткових зусиль, щоб не втратити роботу та єдине джерело доходів, а тому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 130 614,90 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, грошові кошти у розмірі 30 000 грн шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Дніпровської митниці Держмитслужби залишено без задоволення.

У лютому 2022 року через систему «Електорнний суд» до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпровської митниці на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.

У касаційній скарзі Дніпровська митниця, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Оскільки ціна позову у даній справі становить 130 614,90 грн, щостаном на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн * 100 = 248 100,00 грн), зазначена справа є малозначною в силу закону.

У касаційній скарзі Дніпровська митниця зазначає що, дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені скаржником обставини не дають підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин.

Аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки Дніпровська митниця подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровської митниці на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

І. В. Литвиненко

О. С. Ткачук