Справа № 156/892/21
Провадження № 2/156/35/22
Рядок статзвіту № 52
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Іваничі цивільну справу № 156/892/21

за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - Шостак Віктор Васильович

до ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС"

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Шостак В.В. ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача АТ "СГ "ТАС" - Мірошніков В.О.

в с т а н о в и в :

І. Суть спору

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 травня 2021 року в смт. Іваничі в районі залізничного вокзалу, на перехресті головної автодороги по вул. Залізничній і другорядної автодороги по вул. Валовій з участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухався по головній дорозі та водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «БМВ 560 Б» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався по другорядній дорозі.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 28 липня 2021 року постановою Іваничівського районного суду ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4,124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ОСОБА_1 з вини відповідача ОСОБА_3 була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Матеріальна шкода, заподіяна у зв`язку із пошкодженням автомобіля у розмірі 36 543,41 грн (згідно висновком товарознавчої експертизи № 1350 від 29.06.2021 року), на думку позивача, підлягає стягненню з АТ «СГ «ТАС» відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» так, як цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була забезпечена страховим полісом № АР/9899575 у АТ «СГ «ТАС», ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000 гривень.

Окрім того за твердженням позивача, йому завдано також моральну шкоду, яка проявилась в тому, що внаслідок пошкодження майна він не може користуватись автомобілем, пережив психологічний стрес, фінансові труднощі у зв`язку із ремонтом автомобіля, був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом для задоволення потреб своєї сім`ї через що зазнавав душевних страждань, в нього виникли додаткові труднощі у зв`язку із налагодженням звичного ритму життя, змушений витрачати час на захист своїх прав. Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 20 000,00 гривень.

Оскільки відповідальність за заподіяну моральну шкоду страховим полісом не покривається, то відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу покладається на володільця транспортного засобу, водій якого спричинив шкоду.

Як зазначає відповідач, врегулювати спір у добровільному порядку не вдалося. Враховуючи викладені обставини ОСОБА_1 змушений звертатися до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і судових витрат. У зв`язку із викладеним, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 в його користь 20 000 грн заподіяної моральної шкоди та всі судові витрати по справі у розмірі 20 504,50 грн, а з відповідача АТ «СГ «ТАС» в його користь 36 543,41 грн матеріальної шкоди.

В ході розгляду справи представником позивача Шостаком В.В. було зменшено позовні вимоги до відповідача АТ «СГ «ТАС» та просив стягнути з відповідача АТ «СГ «ТАС» в користь позивача 2 735,10 грн матеріальної шкоди.

ІІ. Позиція учасників процесу

В судовому засіданні позивач та його представник зменшили позовні вимоги до відповідача АТ «СГ «ТАС» та з мотивів, вказаних у відповіді на відзив на позовну заяву просили стягнути з відповідача АТ «СГ «ТАС» в користь позивача 2 735,10 грн матеріальної шкоди.

Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 підтримали у повному обсязі ґрунтуючись на мотивах, викладених у позовній заяві та просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 20 000 грн заподіяної моральної шкоди та всі судові витрати по справі у розмірі 20 504,50 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримав, вказав, що після ДТП він продовжив користуватися своїм автомобілем марки MERSEDES-bens, д.н.з. НОМЕР_1 , а близько чотирьох місяців тому він такий продав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у задоволені таких відмовити через те, що позивач продав автомобіль, а проведення експертизи з ним не узгоджувалося, таку проведено без його відома та без його присутності, а позивач лише поставив його перед фактом щодо завданої йому суми матеріальної шкоди. Разом з тим зазначив, що матеріальні витрати повністю покриває страхове відшкодування. Моральну шкоду вважає необґрунтованою так, як на місці ДТП він намагався дійти з позивачем згоди, однак останній не бажав цього. Витрати за надання правової допомоги вважає завищеними, а вимога про стягнення з нього суми в 15 000 грн є необґрунтованою.

Представник відповідача АТ «СГ «ТАС» Мірошніков В.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції питання стягнення суми в розмірі 2 735 грн як заподіяної матеріальної шкоди залишив на розсуд суду посилаючись на те, що ця сума це є різниця матеріальної шкоди за результатами проведення двох експертиз і є в межах допустимої похибки. Однак, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Так, із відзиву на позовну заяву слідує, що 12.08.2021 року до АТ «СГ «ТАС» звернувся позивач із заявою про виплату страхового відшкодування та, після її розгляду, на підставі страхового акту № 26185/16/921 від 17.09.2021 р. відповідачем було сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 59 755, 41 грн згідно з платіжним дорученням № 214004 від 22.09.2021 року. Після отримання від Відповідача 19.05.2021 р. письмового повідомлення про ДТП та 20.05.2021 р. від Позивача, АТ «СГ «ТАС» було розпочато розслідування вказаної події та визначення розміру збитків. 20.05.2021 р. АТ «СГ «ТАС» було направлено свого працівника (фахівця) до смт Іваничі, де знаходився пошкоджений автомобіль позивача, для фіксування пошкоджень та визначення розміру збитків.

Представником АТ «СГ «ТАС» в присутності Позивача було проведено огляд автомобіля MERSEDES-bens, д.н.з. НОМЕР_1 , з фотофіксацією, про що складено відповідний акт огляду від 20.05.2021 р. із зазначенням переліку наявних механічних пошкоджень, з якими повністю погодився позивач, посвідчивши це своїм особистим підписом.

12.08.2021 р. до АТ «СГ «ТАС» із заявою на виплату страхового відшкодування звернувся позивач, долучивши до неї висновок експерта № 1350 від 29.06.2021 р. Долучений позивачем до заяви на виплату страхового відшкодування і позовної заяви висновок експерта №1350 від 25.06.2021 р., не дає змогу оцінити завдану позивачу шкоду відповідно до вимог Закону №1961-IV, адже відсутній висновок про вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані після ДТП. У зв`язку з цією обставиною та відсутністю досягнутої з позивачем згоди щодо розміру шкоди та невизнанням заявлених майнових вимог, Відповідач2 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 (ФОП ОСОБА_4 ) для визначення розміру страхового відшкодування у відповідності до вимог законодавства.

У відповідності до вимог Законів №1961-IV, «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінювачем ОСОБА_4 було підготовлено Звіт №73-D/94/6 від 10.09.2021 р. та Звіт №11-R/94/1 від 10.09.2021 р.

Відповідно до Звіту №73-D/94/6 від 10.09.2021 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля «MERSEDES-bens 220», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 16.05.2021 р. становить 292 447, 99 грн. (з врахуванням зносу - 103 889, 48 грн.), а ринкова вартість транспортного засобу автомобіля «MERSEDES-bens 220» д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 16.05.2021 р. (вартість автомобіля до ДТП) становить 93 573, 57 грн. (така ж ринкова вартість автомобіля Позивача оцінена у Звіті №11-R/94/1 від 10.09.2021 р.).

Вартість транспортного засобу автомобіля «MERSEDES-bens 220», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 16.05.2021 р. (вартість автомобіля в пошкодженому стані після ДТП) відповідно до Звіту №11-R/94/1 від 10.09.2021 р. становить 33 818,16 грн.

Враховуючи, що відповідно до звіту №73-D/94/6 від 10.09.2021 р. та наданого позивачем Висновку експерта № 1350 від 29.06.2021 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля «MERSEDES-bens 220», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 292 447, 99 грн. та 363 214, 25 грн. - відповідно, яка є більшою за вартість автомобіля до ДТП, то автомобіль позивача в силу вимог ст. 30 Закону №1961- ІV вважається фізично знищеним (передбачені згідно з Висновком про оцінку та Звітом, виконаним експертом та оцінювачем відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) і оцінка розміру відшкодування проводиться в порядку, передбаченому цією статтею.

На підставі вказаних правових норм, отриманих висновків та інформації АТ «СГ «ТАС» було обчислено розмір страхового відшкодування, який підлягав до виплати позивачу, який становить 59 755, 41 грн. (93573,57 грн. вартість авто до ДТП - 33818,16 грн. вартість авто після ДТП). Керуючись вимогами Закону №1961-IV, на підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 12.08.2021 р. АТ «СГ «ТАС» було визнано вимоги позивача в розмірі 59 755, 41 грн. обґрунтованими, після чого прийнято вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) у вказаному розмірі та виплачено на користь позивача 22.09.2021 р.

Закон №1961-IV не передбачає такої підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, як узгодження розміру виплати між страховиком і особою, яка має право на таке відшкодування, тому виплата АТ «СГ «ТАС» відшкодування в розмірі 59 755, 41 грн., а не на якому наполягав позивач в заяві про виплату, повністю узгоджується з п. 30.2. ст. 30, п. 36.2. ст. 36 Закону №1961-ІV і вимогами цього закону в цілому, адже всі наявні в матеріалах страхової справи документи (звіти, висновки, акти огляду тощо) обґрунтовували його майнові вимоги саме в такому розмірі. АТ «СГ «ТАС», виплативши страхове відшкодування позивачу в сумі 59 755, 41 грн., яка відповідає оціненій у порядку, встановленому Законом №1961-IV, шкоді, заподіяній внаслідок ДТП 16.05.2021 р. майну позивача, в повному обсязі виконав свій обов`язок, передбачений полісом АР 9899575 від 23.04.2021 р. та Законом №1961-IV, перед Позивачем. Це означає, що відповідно до ст. 599 ЦК України вказане зобов`язання припинилося виконанням, проведеним належним чином.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат за проведення експертизи, то відповідачем 2 зазначено, що огляд автомобіля позивача «MERSEDES-bens 220», д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено 20.05.2021р., на другий робочий день після ДТП 16.05.2021 р. (в той же день, коли отримано повідомлення про ДТП від позивача), що підтверджується відповідним актом огляду, підписаним самим позивачем. Отже, відповідно до вимог ст. 34 Закону №1961-ІУ у АТ «СГ «ТАС» не виникло обов`язку відшкодувати позивачу витрати на проведення автотоварознавчого дослідження (експертизи), тому й така вимога позивача є безпідставною та суперечить вимогам Закону.

Також такі витрати не можна віднести до судових витрат, передбачених ст.ст. 133, 139 ЦПК України, адже такі витрати повинні бути безпосередньо пов`язані з розглядом справи. В даному випадку позивач замовив експертне дослідження в позапроцесуальному порядку до порушення провадження у справі, а тому відсутні підстави для віднесення таких витрат до категорії судових.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то відповідачем зазначено, що в результаті ДТП шкоду було завдано лише майну, тому в разі звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди до АТ «СГ «ТАС», такі вимоги будуть безпідставними та суперечитимуть нормам Закону №1961-IV, а з вищезазначених обґрунтувань правомірності прийняття рішення про виплату страхового відшкодування і її здійснення саме в такому розмірі доводять відсутність порушення будь-яких прав позивача з боку відповідача, що, в свою чергу, виключає підстави стягнення моральної шкоди, передбачені іншими нормами законодавства.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, відповідач зазначає, що позивач заявляє вимогу про стягнення судових витрат лише з відповідача ОСОБА_3 , але це суперечить положенням ст. 141 ЦПК України, яка не передбачає права повивача вирішувати з кого стягувати судові витрати, натомість, встановлює порядок розподілу цих витрат в залежності від розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тому на сьогодні не є можливим встановити чи відповідає розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 15 000, 00 грн. вимогам співмірності, передбаченими пунктами 1), 2), 3) ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Але проаналізувавши об`єм позовної заяви, кількість додатків, складність справи та кількості необхідного часу для цього тощо, виникає закономірний сумнів у дотриманні цих вимог, тому вважають вказаний розмір таким, що не відповідає вимогам співмірності.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката очевидно та явно не є співмірним з ціною позову, як цього вимагає п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Адже заявлені витрати на правову допомогу становлять більше четвертини від загальної ціни позову, а конкретно 26,53% від ціни позову (15000 грн. X 100% / (20000 грн. моральна шкода з відповідача1 + 36543,41 грн. майнова шкода з Відповідача2) = 26,53%).

Отже, позовні вимоги позивача до відповідача2 про стягнення майнової шкоди прямо суперечать спеціальному Закону №1961-ІV, не відповідають дійсним обставинам справи і всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України не доведенні жодними належними, допустимими та достовірними, в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, доказами.

Натомість, АТ «СГ «ТАС» було правильно та у відповідності до законодавчих вимог визначено розмір належного страхового відшкодування, яке було в повному обсязі виплачене позивачу, що доводить правомірність всіх дій Відповідача2 у цій справі, добросовісність виконання зобов`язань та відсутності з його боку будь-яких порушень, невизнання чи оспорювання прав позивача.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

22.11.2021 року головуючим суддею Федечко М.О. прийнято дану справу до свого провадження.

30.11.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, проведення розгляду у порядку загального позовного провадження та призначення підготовчого судового засідання.

28.12.2021 року постановлено ухвалу про проведення підготовчого судового засідання у режимі відеоконференції між представником відповідача ОСОБА_5 та Іваничівським районним судом Волинської області з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою від 05.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

07.02.2022 року постановлено ухвалу про проведення судового засідання у режимі відеоконференції між представником відповідача ОСОБА_5 та Іваничівським районним судом Волинської області з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.10).

З копії постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 28.07.2021 року по справі № 156/500/21 судом встановлено, що 16.05.2021 року о 21:00 год в смт. Іваничі по вул. Залізничній водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом BMW н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом MERSEDES-bens д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався назустріч, в результаті чого автомобілі зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4,124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.19-21). Постанова набрала законної сили.

Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику автомобіля ОСОБА_1 (позивачу) з вини відповідача ОСОБА_3 була заподіяна матеріальна шкода, що підтверджується копією постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 28.07.2021 року по справі № 156/500/21 (а.с.19-21), схемою місця ДТП (а.с.15-16), копією письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.17), копією протоколу про адміністративне правопорушення від 16.05.2021 року (а.с.18).

З копії страхового полісу від 23.04.2021 року встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була забезпечена страховим полісом № АР/9899575 у АТ «СГ «ТАС», ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000 гривень (а.с.14).

На виконання вимог ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 16.05.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомили АТ «СГ «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16.05.2021 року з їхньою участю (а.с.22-23, 85-88).

Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 20.05.2021 року встановлено наступний характер пошкодження автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 : ліва частина - диск заднього колеса; ліва частина - заднє ліве крило/боковина; ліва частина - задня ліва дверка; ліва частина - переднє ліве крило; ліва частина - передня ліва дверка; ліва частина - пороги; скляні елементи - лобове скло, накладки (крила ПЛ, дверей ПЛ, дверей ЗЛ, крила ЗЛ); завіси дверей ПЛ та дверей ЗЛ; ручка дверей ЗЛ; стійка кузова центральна ліва; сидіння водія; арка кузова між дверима ЗЛ та крилом ЗЛ; підкрилок колеса ЗЛ (а.с.89-94).

Згідно звіту № 73-D/94/6 від 10.09.2021 року ринкова вартість майна MERSEDES-Вens Е 220 (державний номер НОМЕР_1 ) визначена порівняльним підходом та складає 93 573,57 грн; вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу MERSEDES-Вens Е 220 (державний номер НОМЕР_1 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 16.05.2021 року складає 93 573,57 грн (а.с.95-100).

За звітом № 11-R/94/1 від 16.05.2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки становить 93 573,57 грн, а ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 33 818,16 грн (а.с.102-106).

25.05.2021 року на ім`я голови ПП «Мювмент» Кревського Д.В. , а 11.10.2021 року на ім`я ОСОБА_7 представником позивача Шостаком В.В. було складено претензії про відшкодування матеріальної і моральної шкоди (а.с.24-25). Однак, спроби врегулювання спору мирним шляхом результату не дали.

З висновку експерта № 1350 від 29.06.2021 року, зробленого на замовлення позивача, слідує, що ринкова вартість автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП складає 96 308,67 грн, а вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 363 214,25 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 96 308,67 грн (а.с.28-46).

Відповідно до страхового акту № 26185/16/921 від 17.09.2021 року та розрахунку розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 склав 59 755,41 грн (а.с.125-126).

З платіжного доручення № 214004 від 22.09.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 було нараховане страхове відшкодування за договором № АР9899575 від 23.04.2021 року в розмірі 59 755,41 грн (а.с. 127).

Позивачем заявлено позовні вимоги до АТ «СГ «ТАС» в сумі 2 735,10 грн, яка складає різницю між сумами матерального збитку (вартість автомобіля на момент ДТП) завданого позивачу у висновках експертів, що зроблені на замовлення АТ "СГ "ТАС" та позивача, а саме 93573,57 грн. та 96308,67 грн. Така сума, на думку представника відповідача, становить у межах похибки та саме на розсуд суду слід обрати вартість автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, р.н. НОМЕР_1 на момент ДТП яка різниться у двох наданих суду висновках.

За твердженнями позивача ОСОБА_1 заподіяна йому моральна шкода проявилась в тому, що внаслідок пошкодження майна він не міг користуватись автомобілем, поніс психологічний стрес, фінансові труднощі у зв`язку із ремонтом автомобіля, був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом для задоволення потреб своєї сім`ї через що зазнавав душевних страждань, в нього виникли додаткові труднощі у зв`язку із налагодженням звичного ритму життя, змушений витрачати час на захист своїх прав. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20 000 гривень.

V. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 28 Закону №1961-IV визначається, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи іншим знищенням транспортного засобу.

Стаття ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

Так, в п. 30.1. ст. 30 Закону №1961-IV зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пункт 30.2. цієї ж статті Закону №1961-ІV визначає порядок оцінки шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, а саме якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У випадку, якщо внаслідок ДТП транспортний засіб вважається фізично знищеним, порядок оцінки шкоди полягає в обчисленні різниці між дійсною вартістю такого автомобіля до ДТП (враховуючи стан, наявні попередні пошкодження тощо) та дійсною вартістю автомобіля після ДТП (вартість залишків, деталей тощо або як вартість металобрухту, якщо іншої цінності складові деталі автомобіля не мають).

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.9 даної постанови зазначено, що суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

VІ. Висновки суду

Між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до положень п. 30.2 ст. 30 вказаного Закону розмір страхового відшкодування має бути визначений у розмірі з розрахунку: вартість транспортного засобу до ДТП за мінусом вартості транспортного засобу після ДТП.

Стороною позивача суду надано висновок експерта № 1350 від 29.06.2021 року згідно якого ринкова вартість автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП складає 96 308,67 грн; вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 363 214,25 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику ( ОСОБА_1 ) пошкодженого автомобіля становить 96 308,67 грн.

Стороною відповідача АТ «СГ «ТАС» суду надано звіт № 73-D/94/6 від 10.09.2021 року про те, що ринкова вартість майна MERSEDES-Вens Е 220 (державний номер НОМЕР_1 ) визначена порівняльним підходом та складає 93 573,57 грн; вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу MERSEDES-Вens Е 220 (державний номер НОМЕР_1 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 16.05.2021 року складає 93 573,57 грн.

Судом враховано, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, д.н.з. НОМЕР_1 за висновком експерта № 1350 від 29.06.2021 року становить 363 214, 25 грн, а за звітом № 73-D/94/6 від 10.09.2021 року - становить 292 447, 99 грн., які перевищують вартість автомобіля позивача до ДТП. Отже, автомобіль позивача в силу імперативних вимог ст. 30 Закону №1961- ІV вважається фізично знищеним, оскільки передбачені згідно з висновком про оцінку та звітом, виконаним експертом та оцінювачем відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди і, відповідно, оцінка розміру відшкодування проводиться в порядку, передбаченому саме цією статтею.

Одночасно, наявність вищезазначеної умови, зумовлює вступ в дію наступної норми - п. 30.2. ст. 30 Закону №1961- ІV, яка є також імперативною та спеціальною до таких правовідносин між страховиком та потерпілою особою та встановлює єдиний порядок оцінки шкоди (відшкодовується різниця між вартістю авто до і після ДТП та, за наявності, витрат на евакуацію), що, в свою чергу, виключає диспозитивність вибору інших способів обчислення і відшкодування шкоди (наприклад, помилковим може бути оцінка розміру шкоди як вартості автомобіля до ДТП з/без поверненням пошкодженого авто страховику тощо).

В судовому засіданні судом встановлено, що представниками АТ «СГ «ТАС» не ставилось перед ОСОБА_1 питання щодо передачі страховику пошкодженого автомобіля, а позивач, не маючи жодних заперечень, продовжив користуватися належним йому транспортним засобом. Відтак, до спірних правовідносин застосуються саме норми ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV, а відшкодування шкоди здійснюється на підставі п. 30.2. ст. 30 такого Закону.

Разом з тим, різниця між сумами матеріального збитку у висновку експерта № 1350 від 29.06.2021 року та звіті № 11-R/94/1 від 16.05.2021 року складає 2 735,10 грн, яка є різницею між визначеною експертами ринковою вартістю автомобіляMERSEDES-Вens Е 220, яку і просить стягнути позивач.

Ринкова вартість автомобіля MERSEDES-Вens Е 220 і у висновку, наданому позивачем, і у звіті, наданому відповідачем, розрахована за формулою: С=ССР(1±(ГК/100)±Д3/100)) ±СДОД, де

ССР - середня ринкова вартість транспортного засобу;

ГК - коефіцієнт корегування середньої ринкової вартості транспортного засобу по пробігу;

Д3 - коефіцієнт додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості транспортного засобу, залежний від умов догляду, зберігання і експлуатації і т.д.;

СДОД - додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості транспортного засобу, пов`язане з його комплектацією, наявність аварійних пошкоджень або замінюваних деталей.

Суд погоджується з доводами позивача і бере до уваги висновок експерта № 1350 від 29.06.2021 року, що наданий позивачем в частині визначення ринкової вартості автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 96308,67 грн., оскільки саме цей висновок є більш переконливим, детальним та зрозумілим, зокрема, в частині зазначення вичерпного переліку конкретних факторів, що впливали на збільшення (зменшення) вартості автомобіля MERSEDES-Вens Е 220 із відзначенням відповідного коефіцієнта, що й складає процентний показник (Д3), який використано при розрахунку матеріального збитку заподіяного позивачу, як власнику вищевказаного транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Судом також враховано, що представник відповідача в судовому засіданні жодним чином не спростував наданий позивачем висновок, питання про призначення повторної експертизи не ставив та вказав, що різниця між сумами матеріального збитку є у межах похибки.

Таким чином, суд бере за основу, що вартість матеріального збитку,(ринкова вартість авто на момент ДТП) завданого позивачу ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 96 308,67 гривень.

За звітом № 11-R/94/1 від 16.05.2021 року ринкова вартість об`єкта оцінки становить 93 573,57 грн, а ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки MERSEDES-Вens Е 220, 1993 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 33 818,16 гривень.

За наявності вини відповідача ОСОБА_3 у скоєнні ДТП саме АТ «СГ «ТАС» є зобов`язаною особою за відшкодування завданої позивачу шкоди у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки з платіжного доручення №214004 від 22.09.2021 вбачається, що позивачу перераховано страхове відшкодування в розмірі 59 755,41 грн. (а.с.127), тому з урахуванням розміру ліміту відповідальності страховика (130 000 грн) з відповідача АТ «СГ «ТАС» слід достягнути страхове відшкодування у розмірі 2 735,10 грн. Така сума розрахована наступним чином: 96 308,67 грн (вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля; ринкова вартість авто на момент ДТП) - 59 755,41 грн (виплачене позивачу страхове відшкодування) - 33 818,16 грн (ринкова вартість пошкодженого автомобіля) = 2 735,10 грн.

Так, як розміру страхового відшкодування вистачає для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди в межах страхового ліміту, тому зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 , заявлені до АТ «СГ «ТАС» про стягнення 2 735,10 грн підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд, вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача ОСОБА_3 , позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях, які він зазнав внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу; неможливості певний час користуватись останнім; що порушило звичайний ритм його життя та родини, призвело до незручностей у повсякденному житті, та необхідності витрачати додатковий час та зусиль для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено в судовому засіданні, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного йому автомобіля йому заподіяно моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, суд, зважаючи на встановлені судом обставини, а також на вищенаведені норми матеріального права, вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 000 грн на користь позивача, враховуючи фактичні обставини справи, характер завданої шкоди, отримання стресу, фінансові труднощі у зв`язку із ремонтом автомобіля, зміну звичайного ритму життя позивача і його родини, пов`язану з необхідністю витрачати додатковий час та зусилля через втрату технічних якостей автомобіля та для організації свого життя, відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку суду, розмір вказаної у позовній заяві моральної шкоди є значно завищеним та має бути не більшим для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15 грудня 2020 року. Саме такий розмір моральної шкоди у сумі 4 000 грн слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, що відповідатиме критеріям розумності та справедливості.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

VIІ. Судові витрати

При поданні позову, представник позивача Шостак В.В. також просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача всі понесені останнім судові витрати у загальній сумі 20 504,50 гривень.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Слід зазначити, що вимога представника позивача Шостака В.В. про стягнення лише з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 всіх понесених останнім судових витрат у загальній сумі 20 504,50 грн суперечить нормам чинного законодавства, а саме ст. 141 ЦПК України, оскільки така закріплює принцип пропорційності покладення на сторони судових витрат відповідно до розміру задоволених позовних.

Разом з тим, позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 1 816 грн за подання позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (квитанція № 0.0..1 від 18.10.2021 року та № 0.0..1 від 18.10.2021 року, а.с.1-2), а також понесено судові витрати на оплату висновку експертного дослідження автомобіля у розмірі 3500,00 грн, що підтверджено рахунком-фактурою № 1350 від 15.06.2021 року та квитанцією № 0.0..1 від 16.06.2021 року (а.с.47-48), які позивач просив стягнути у його користь.

Представника відповідача АТ «СГ «ТАС», заперечуючи проти стягнення судових витрат у розмірі 3500,00 грн, вказував, що потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише у разі нез`явлення представника страховика у визначений Законом строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Тільки у такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Так, як огляд автомобіля позивача MERSEDES-Вens Е 220, д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено 20.05.2021 року, то відповідно до вимог ст. 34 Закону №1961-ІV у відповідача не виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати на проведення автотоварознавчого дослідження (експертизи), тому й така вимога позивача є безпідставною, суперечить вимогам Закону та не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що суд взяв за основу висновок експерта № 1350 від 29.06.2021 року, який зроблений на замовлення позивача в частині визначення вартості авто на момент ДТП, останній поніс витрати у розмірі 3500,00 грн у зв`язку із проведенням експертизи, такі витрати належним чином підтверджено рахунком-фактурою № 1350 від 15.06.2021 року та квитанцією № 0.0..1 від 16.06.2021 року (а.с.47-48), зважаючи на часткове задоволення позову суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати на оплату судового збору та висновку експерта пропорційно розміру задоволених позовних вимог: з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 531,60 грн (задоволено 20% від заявлених позивачем позовних вимог), а з відповідача АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає 2 658 грн судових витрат (задоволено 100% від заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням зменшення позовних вимог). Решту судових витрат в розмір 2 126,40 грн. слід залишити за позивачем.

Окрім того, представник позивача Шостак В.В. просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім витрати у вигляді сплаченої позивачем комісії за надання банківських послуг при сплаті судового збору у загальній сумі 50 грн та комісії при сплаті вартості висновку експертного дослідження автомобіля MERSEDES-Вens Е 220, р.н. НОМЕР_1 у розмірі 35 гривень.

Суд звертає увагу, що згідно ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, комісії за обслуговування банком в розмірі 50,00 грн. та 35,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 , до судових витрат чинним ЦПК України не віднесено, а тому стягненню не підлягають.

Також представник позивача Шостак В.В. просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім витрати на поштові перекази по направленню заяв та претензій згідно фіскальних чеків на суму 103,50 грн. З цього приводу слід вказати, що стороною позивача до матеріалів справи долучено чеки про поштові відправлення на загальну суму 139,50 гривень (а.с.53-24). Разом з тим, із вказаних документів неможливо прослідкувати, що такі витрати були здійснені чи пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду саме даної справи або підготовки до її розгляду, оскільки чеки стверджують лише факт понесення витрат на оплату конвертів та поштових марок, а описи про вкладення до таких листів, які б дали суду можливість однозначно віднести такі витрати до витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, у матеріалах справи відсутні.

Понад те, при поданні позову, представник позивача Шостак В.В. також просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача понесені останнім судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.

Суд вважає необхідним зазначити, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, згідно ст. 133 ЦПК України, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі. Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договору про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами такої діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись визначені главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

У судових дебатах представником позивача не було заявлено про надання доказів розміру понесених судових витрат на оплату правничої допомоги в порядку ч. 8 статті 148 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відтак, суд вирішує дане питання на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи. Крім того, в судовому засіданні представник позивача ствердив, що сума в розмірі 15 000 грн включає в себе і правову допомогу, що він надавав позивачу по справі про адміністративне правопорушення № 156/500/21 де ОСОБА_1 був потерпілим.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат з оплати правничої допомоги до позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 05.05.2021 року (а.с.55), копію ордеру серії ВЛ № 000,077700 від 25.05.2021 року (а.с.56), копію ордеру серії АС № 1021408 від 10.10.2021 року (а.с.57), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.58), квитанцію до прибуткового касового ордера серії ФОП № 37 (а.с.59).

Судом встановлено, що 05.05.2021 року між адвокатом Шостаком В.В. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.55).

Згідно п. 2.3. такого договору клієнт несе обов`язки сплатити гонорар адвокату чи його заступнику у розмірі та в строк згідно цього договору.

За п. 4.1. договору на визначення розміру гонорару адвоката впливають ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, деталізації наданих послуг та вартості кожної із них, акти виконаних робіт на підставі яких суд міг би визначити витрачений адвокатом час та об`єм всієї роботи, що була ним виконана.

Згідно п. 4.2. розмір гонорару адвоката встановлюється у твердій грошовій сумі і вказується у квитанції адвоката.

Разом з тим, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера серії ФОП № 37 від 15.10.2021 року адвокатом Шостаком В.В. на підставі договору про правову допомогу у справі про відшкодування шкоди від ДТП прийнято від ОСОБА_1 15 000 гривень (а.с.59).

Згідно з частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Хоч розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, однак всупереч ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" така сума сторонами в договорі не вказана.

Суд звертає увагу на те, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, та/або порядок її обчислення повинен визначатися у самому договорі про надання правової допомоги, що повністю узгоджується із позицією КГС ВС від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20.

Отже, відсутність в договорі обумовленого розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, відсутність будь-яких інших доказів, щодо обсягу наданих послуг, їх вартість не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру такого гонорару. Окрім того, квитанція до прибуткового касового ордера не може вважатися належним доказом встановлення фіксованого розміру гонорару адвоката, оскільки така є похідним документом, заповнюється та видається на підставі договору про правову (правничу) допомогу.

У даному випадку відсутня об`єктивна можливість пересвідчитися про наявність домовленості між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Шостаком В.В. щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару за надання правової допомоги, а також наданого об`єму такої допомоги саме в рамках цієї справи, тому суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами розмір витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, через що у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 29, 395, 396, 1166, 1167, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) моральної шкоди та 531,60 грн (п`ятсот тридцять одна гривня 60 коп.) судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на користь ОСОБА_1 2 735,10 грн (дві тисячі сімсот тридцять п`ять гривень 10 коп.) матеріальної шкоди та 2 658,00 грн (дві тисячі шістсот п`ятдесят вісім гривень 00 коп.) судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Шостак Віктор Васильович, адреса: а/с № 2 м. Нововолинськ - 8, Володимир-Волинський р-н, Волинська обл.;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова Група "ТАС", , місцезнаходження: проспект Перемоги, буд. 65, м. Київ, 03117.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2022 року.

Суддя М. О. Федечко