Єдиний унікальний номер справи 235/946/22
Номер провадження 2-о/235/83/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Нагорної К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої представником - адвокатом Малькевич Наталією Володимирівною, заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу встановлення факту належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 08.10.2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» м. Красноармійську.

Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявниця є власницею Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого КП «Управління міського господарства» виданого 08.10.2004 року, яку вона отримала у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Право власності зареєстроване в Красноармійському БТІ 05.12.2004 року, номер запису 43 в книзі №40.

Співвласником квартири являється чоловік заявниці, заінтересована особа на підставі того ж правовстановлюючого документу.

В правовстановлюючому документі зазначено прізвище заявника « ОСОБА_1 », яка відповідала паспортним даним НОМЕР_2 від 07.06.2002 року.

17.12.2021 року заявниця змінила свій паспорт з прізвищем « ОСОБА_1 » на новий в якому зазначено її прізвище « ОСОБА_1 ». Заміна паспорту обумовлена тим, що діти заявниці мають прізвище « ОСОБА_1 ».

Виправити прізвище в Свідоцтві про право власності на житло в позасудовому порядку не можливо, оскільки КП «Управління міського господарства» не наділене повноваженнями видавати свідоцтво про право власності на житло в процесі приватизації.

З огляду таких обставин, заявниця звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документа.

Заявниця ОСОБА_1 , її представник - адвокат Малькевич Н. В. у судове засідання не з`явилися, в заяві зазначили про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримано, просили ухвалити рішення по справі на підставі поданих доказів.

Заінтересованою особою ОСОБА_2 , в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у його відсутності. Проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини.

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Селидове, Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 (копія паспорта, довідка про реєстрацію місця проживання - а.с. 4, 5).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 7.06.2002 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області на ім`я заявниці, де її прізвище зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 6).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 7.06.2002 року Красноармійським МВУМВС України в Донецькій області на ім`я заінтересованої особи ОСОБА_2 , де його прізвище зазначено « ОСОБА_1 » (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 8 жовтня 2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 Ѕ частина та ОСОБА_2 Ѕ частина (а. с. 9).

Відповідно до приватизаційного платіжного доручення №7293 від 16 вересня 2004 року заявниця ОСОБА_1 на підставі паспорту серії НОМЕР_2 доручає Красноармійському відділенню ощадбанку №2863/066 переказати належну їй суму житлового чеку одержувачу коштів Комунальному підприємству «Управління міського господарства» на позабалансовий рахунок № НОМЕР_4 (а. с. 11)

З огляду на вказане, виникла необхідність встановлення юридичного факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в заяві та про задоволення заявлених вимог.

Відповідно до Листа Верхового суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З досліджених доказів дійсно вбачається розбіжність в написанні прізвища заявниці у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 8 жовтня 2004 року, виданого КП «Управління міського господарства» та в паспортах заявниці та заінтересованої особи.

Можливість усунення допущених помилок в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права власності заявниці на власну квартиру.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»).

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Малькевич Наталією Володимирівною, заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане КП «Управління міського господарства» 8 жовтня 2004 року, згідно якого ОСОБА_1 являється власницею Ѕ частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за розглядом справи в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року строки визначені, зокрема, статтею 354 ЦПК України, продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дата складання повного тексту рішення - 28.03.2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: А.С. Клікунова