Справа № 303/464/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судових засідань: Годьмаш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну сторони стягувача виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, -

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» - Савінський К.В. звернувся до суду із заявою про заміну первісного позивача (стягувача) у виконавчих листах № 303/464/15-ц з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

Заяву мотивує тим, що 17.03.2015 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 303/464/15-ц позов задоволено, стягнуто солідарно з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №1/11-2006 від 09.11.2006 року в розмірі 23 473,89 доларів США, що за курсом НБУ від 14.11.2014 року складає 361 789,38 гривень та судові витрати в розмірі 3 564,00 гривень. 15.05.2015 року рішенням Апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу частково задоволено, стягнуто солідарноз боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» нараховану пеню в розмірі 5 000 доларів США, що за курсом НБУ від 14.11.2014 року складає 77 062,09 гривень та судові витрати по 1 827,00 гривень з кожного, в іншій частині рішення Мукачівського міськрайонного суду залишено без змін. 18.05.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № GL3N017514, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №1/11-2006 від 09.11.2006 року. Заявник вважає, що оскільки рішення суду є невиконаним то є всі підстави для заміни сторони стягувача, однак оригінал виконавчого листа втрачено. Як причини поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання наводить те, що ПАТ «КБ «Надра» перебував у процедурі ліквідації, якою припинено основну діяльність банку, змінено склад керівництва, закрито територіальні відділення та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, у зв`язку з чим вважає поважною причину пропуску пред`явлення його до виконання.

16.12.2021 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подано відзив на заяву в якому просив в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі посилаючись на пропуск відповідного строку для звернення до виконання рішення суду. Аргументи заявника щодо поважності пропуску строку базуються на припущеннях. Крім того, не наведено доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а твердження заявника про втрату виконавчих листів в установі банку та не виявлення їх під час формування кредитної справи не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. В прохальній частині заяви міститься клопотання заявника про розгляд справи у відсутності їх представника.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Пунктами 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19, ЄДРСРУ № 86566261 ) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Судом встановлено, що стягувач протягом встановленого законодавством строку не скористався своїм правом на звернення виконавчого документа до виконання, що підтверджується відповіддю відділу ДВС в місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) № 29720 від 06.09.2021 року, з якої вбачається, що виконавчий лист № 303/464/15-ц виданий 17.03.2015 року Мукачівським міськрайонним судом не перебував на виконанні і до Мукачівського МВ ДВС не надходив.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У підпункті 17.4 пункту 1розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

В той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Матеріали справи не містяться доказів того, що виконавчий лист дійсно втрачено, оскільки з Акт приймання-передачі оригіналів документів до договору№ GL3N017514 про відступлення права вимоги від 18.05.2020 року, не є зрозумілим які саме документи було передано, а отже не може бути взятий судом до уваги.

Відповідно до матеріалів справи, судом не вбачається надання заявником належних та допустимих доказів, які свідчать про втрату виконавчого документа та наявність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в частині вимог про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Щодо вимоги заявника про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, суд констатує наступне.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 442 ЦПК України в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2015 року у справі № 303/464/15-ц позов задоволено частково, стягнуто солідарно з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №1/11-2006 від 09.11.2006 року в розмірі 23 473,89 доларів США, що за курсом НБУ від 14.11.2014 року складає 361 789,38 гривень та судові витрати в розмірі 3 564,00 гривень.

15.05.2015 року рішенням Апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу частково задоволено, стягнуто солідарноз боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» нараховану пеню в розмірі 5 000 доларів США, що за курсом НБУ від 14.11.2014 року складає 77 062,09 гривень та судові витрати по 1 827,00 гривень з кожного, в іншій частині рішення Мукачівського міськрайонного суду залишено без змін.

18.05.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги № GL3N017514, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №1/11-2006 від 09.11.2006 року.

У відповідності до вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання такому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.512 ЦК України, ст.422 ЦПК України та ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження». Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13).

Слід зазначити, що згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва, у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п. 11 узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою б вони були обов`язкові для сторони, яку правонаступник замінив.

В даному випадку, підставою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття стягувача (кредитора) внаслідок його правонаступництва.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Вказані правові висновки, зокрема, викладено в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі № 2-а-1864/10 (адміністративне провадження № К/9901/558/18).

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що заявник просить замінити первісного позивача (стягувача) у виконавчих листах, а не про заміну сторони виконавчого провадження, чи заміну сторони в зобов`язанні, також не надає суду доказів про те, що рішення суду залишається невиконаним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині.

Керуючись п.17.4 перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 247, 260, 442, 433 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну первісного позивача (стягувача) у виконавчих листах № 303/464/15-ц з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 06.04.2022 року.

Головуючий В.О. Монич