ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2743/22 Справа № 202/4549/17 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року про скасування забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію автомобіля та визнання права власності на Ѕ частку автомобіля,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про скасування заходів забезпечення позову по вищевказаній цивільній справі, відповідно до якої просила скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт на автомобіль FIAT, модель QUBO, тип легковий-універсал -В, рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , посилаючись на те, що оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено та наразі необхідність в арешті відпала.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року у цивільній справі № 202/4549/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію автомобіля та визнання права власності на Ѕ частку автомобіля, а саме арешт на автомобіль FIAT, модель QUBO, тип легковий-універсал-В, рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 перебувала цивільна справа № 202/4549/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію автомобіля та визнання права власності на Ѕ частку автомобіля.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію автомобіля та визнання права власності на Ѕ частку автомобіля було відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року залишено без змін.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію автомобіля та визнання права власності на Ѕ частку автомобіля було відмовлено та рішення набрало законної сили, тобто, підстави для їх застосування відпали, а тому, оскільки під час ухвалення судового рішення по даній справі не було вирішено питання щодо скасування заходів забезпечення позову, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення такої заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1 - 9 цієї частини.

Водночас, статтею 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини справи, а саме, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію автомобіля та визнання права власності на Ѕ частку автомобіля було відмовлено, при цьому, питання щодо скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року, не було вирішено, тоді як підстави для їх застосування відпали, а тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по даній справі.

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення оскаржуваного судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної заяви щодо скасування заходів забезпечення позову не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, ухвала суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для її скасування відсутні.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2021 року про скасування забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова