Номер провадження: 22-ц/813/4331/22
Номер справи місцевого суду: 505/2637/16-ц
Головуючий у першій інстанції Івінський О. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 505/2637/16-ц

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/4331/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група»,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Івінського О.О. 25 березня 2021 року, повний текст рішення складений 25 березня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним неодноразово уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на його користь майнову шкоду в розмірі - 9 189,58 грн.. Позивач також просить стягнути на його користь з відповідача понесені ним витрати з оплати експертизи в сумі - 1 500,00 грн. та судового збору в розмірі - 551,20 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 06 березня 2016 року, о 10 годині 20 хвилин, в м. Котовську по вул. 50 років Жовтня ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак - НОМЕР_1 , не дотримавшись безпечної швидкості руху, не вибрав безпечної дистанції, в результаті чоло скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault Флюенс», державний номерний знак - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та йому спричинено матеріальну шкоду. Також позивач стверджує, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди зазнав значної моральної шкоди.

За результатом ДТП учасники події між собою вирішили питання по даному факту, спільно склали повідомлення про цю пригоду відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що передбачено п. 33.2. Згідно чого особи цивільно-правової відповідальності, які застраховані, звільняються від адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 612D», державний номерний знак - НОМЕР_1 , належить на праві приватної власності - ОСОБА_2 . Цивільна відповідальність останнього застрахована у СТДВ «Глобус» згідно страхового полісу № АЕ/2717026 від 04.06.2015 року.

Відповідач по справі - ОСОБА_3 визнав себе винним у вчинені зазначеної вище ДТП за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz 612D», державний номерний знак - НОМЕР_1 , під його керуванням.

Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», розглянувши матеріали страхової справи № 816/16 за повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) за участю автомобілів «Renaul Fluence», державний номерний знак - НОМЕР_3 , під управлінням ОСОБА_1 , та «Mercedes- Benz 612D», державний номерний знак - НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_3 , своїм листом від 12 травня 2016 року за № 2057-ВРСВ повідомило наступне. Відповідно до п.п. 10, 12 Повідомлення про Дорожньо-транспортну пригоду не відмічено жодного пункту обставин ДТП, не вказані пошкодження транспортних засобів у жодної із сторін, що не дає можливості встановити причини, обставини, а також механізм ДТП. Відповідно до інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, схема ДТП є одним із основних документів, на підставі яких проводиться аналіз механізму пригоди та оцінки дій водіїв стосовно дотримання правил дорожнього руху. Згідно складеної схеми ДТП неможливо визначити хто є винуватцем ДТП. Також повідомило, що невідміченим є п. 14 Повідомлення, тобто не записані самі зауваження водіїв, які б свідчили про винуватість однієї сторони та відповідно невинуватість іншої. СТДВ «Глобус» не визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і необхідність проведення виплати страхового відшкодування, як це передбачено у ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування вільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

ОСОБА_1 , отримавши від Страхового Товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» лист-відмову від 12 травня 2016 року за № 2057-ВРСВ, 26 травня 2016 року направив додаткові пояснення і обставини події. Також повідомив відповідача, що згоден дозаповнити пропущені пункти європротоколу, який заповнювався відразу після ДТП в стресовій ситуації. Але жодної відповіді з цього приводу не отримав. Позивач вважає відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування при настанні страхового випадку необґрунтованою.

Позивачем було подано заяву і європротокол на виплату страхового відшкодування до даного страховика та всі інші необхідні документи, які передбачено законом. СТДВ «Глобус» була відкрита страхова справа за № 816/16. Однак, страхове відшкодування йому не було виплачено. У свою чергу, відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 розмір заподіяної шкоди на суму франшизи відшкодував йому в повному обсязі. Тому, з відповідача СТДВ «Глобус» слід стягнути на користь позивача розмір завданої матеріальної шкоди (Т. 1, а. с. 2 - 5, 20 - 23, 50 - 51, 241- 241 зворотна сторона).

2.2. Позиція інших учасників справи в суді першої інстанції

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» у відзиві на позовну заяву, просить позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі - 4 797,78 грн. та стягнути з позивача на корить Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» частину витрат на проведення судової авто-технічної експертизи щодо обставин зіткнення автомобілів у сумі - 1 485,60 грн.. В задоволенні інших позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Товариство вказує, що розмір збитків страховик відшкодовує в порядку оціненої шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вартість відновлюваного ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до Звіту про оцінку №563/16 від 19 квітня 2016 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Рено», державний реєстраційний номер - НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження при ДТП, з урахуванням фізичного зносу складає - 12 594,67 грн. з ПДВ, та без ПДВ складає - 10 595,56 грн.. Позивач має право на отримання частини страхового відшкодування в сумі - 4 797,78 грн. = (10 595,56 грн. : 2) - 500 грн. (франшиза). Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди страховик вважає безпідставними, так як страхова компанія відшкодовує лише ту шкоду, яка перебуває в причино-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою (Т. 1, а. с. 196 - 197).

ОСОБА_1 в запереченнях на відзив на позовну заяву вказує, що йому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі - 19 379,16 грн., що підтверджується експертизою від 23.09.2016 року №121. Враховуючи результати висновку від 27.09.2017 року № 17-3678, складеного Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» страхове відшкодування в сумі - 9 189,58грн.. також підлягають стягненню витрати по проведенню експертизи у розмірі - 1 500,00 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі - 551,20 грн. (Т. 1, а. с. 226 - 227).

24.09.2020 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області було залучено до участі у справі правонаступника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (Т. 2, а.с. 131).

В поясненнях по справі представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» вказує, що з урахуванням фізичного зносу розмір завданого власнику матеріального збитку становить - 12 594,67 грн., а без ПДВ ця сума складає - 10 595,56 грн.. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Крім того, страховик вказує, що позивач має право вимоги до відповідача тільки в частці від страхового відшкодування, тобто в сумі - 4 797,78 грн. та на відшкодування витрат за проведення судової експертизи у сумі - 1 485,60 грн.. Тому, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі за безпідставністю заявлених вимог (Т. 2, а. с. 169 - 172).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування матеріальної шкоди - 9 189,58 грн..

В інших позовних вимогах відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі - 551,20 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди знаходяться дії обох водіїв, оскільки водій автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак - НОМЕР_1 , мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді діями, передбаченими вимогами п.12.3. ПДР. Водій автомобіля марки «Renault Fluence», державний номерний знак - НОМЕР_2 , при фактично виконаному маневрі (з відступом від вимог п.10.4 ПДР), також мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді діями, передбаченими п.10.1 і п.10.б. ПДР. Тому, суд прийшов до висновку, що співвідносним та обґрунтованим необхідно визначити ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди у відношенні 50/50.

Визначаючи суму стягнення з відповідача майнової шкоди, суд врахував ступінь вини позивача у дорожньо-транспортній пригоді, яка становить 50%, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі - 9189,58 грн. (19 379,16 грн. (сума матеріального збитку) : 2) - 500 грн. (франшиза) (Т. 2, а. с. 193 - 195).

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2021 року внесено виправлення у вступній частині рішення у справі №505/2637/16-ц, замість помилково вказаного «26 березня 2021 року», вважати правильною дату винесення рішення «25 березня 2021 року» (Т. 2, а.с. 197).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» в апеляційній скарзі просить рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) суд першої інстанції неправомірно взяв до уваги звіт №121, оскільки оцінювач розрахував вартість збитку без урахування коефіцієнту фізичного зносу, що є незаконним та безпідставним. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги наданий відповідачем Акт №563/16 розрахунку матеріальної шкоди; 2) судом першої інстанції не враховано того факту, що відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» 20 % ПДВ, яке відповідно міститься в ремонтній калькуляції № 121 від 24.09.2016 року, яка є невід`ємним додатком до Звіту № 121 (Т. 3, а. с. 1 - 10).

2.6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2021 року(Т.3, а. с. 24).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т.3, а. с. 25).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції учасників справи у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

06 березня 2016 року, о 10 годині 20 хвилин, в м. Котовську по вул. 50 років Жовтня ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак - НОМЕР_1 , не дотримавшись безпечної швидкості руху, не вибравши безпечної дистанції, в результаті чоло скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault Fluence», державний номерний знак - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Учасники події між собою вирішили питання по факту дорожньо-транспортної пригоди, скориставшись правом складання спільного повідомлення про цю дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 33.2), згідно чого застраховані особи звільняються від адміністративної відповідальності за порушення ПДР.

Вказані обставини підтверджуються висновком про результати розгляду звернення учасників дорожнього руху Котовського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 12.03.2016 року (Т. 1, а. с. 12).

Власником автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак - НОМЕР_1 , є - ОСОБА_2 ..

Між водієм автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак - НОМЕР_1 , ОСОБА_2 і Товариством з додатковою відповідальністю «Глобус» Vienna Insurance Group був укладений поліс №АЕ/2717026 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 червня 2015 року.

ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Глобус» Vienna Insurance Group з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Повідомленням про рішення по страховій справі №816/16 страховиком було відмовлено у проведенні виплати страхового відшкодування у зв`язку з тим, що у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду не відмічені обставини дорожньо-транспортної пригоди, не вказані пошкодження транспортних засобів, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди неможливо визначити хто є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, не записані зауваження водіїв (Т. 1, а. с. 6).

ОСОБА_1 26.05.2016 року направив страховій компанії додаткові пояснення про обставини події дорожньо-транспортної пригоди від 06 березня 2016 року (Т. 1, а. с. 9).

22.11.2016 року ухвалою Котовського міськрайонногосуду Одеської області було призначено проведення судової авто-технічної експертизи по справі.

02.10.2017 року Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України надіслав висновок судової авто-технічної експертизи № 17-3678/51 про проведення авто-технічної експертизи з обставин зіткнення автомобілів марки «Mercedes-Benz» та марки «Renault Fluence», в якій згідно висновку експертизи:

«1.2 В умовах даної події, водієві автомобіля Renault Fluence р.н. НОМЕР_3 належало:

- по-перше, наближаючись до місця наміченого повороту завчасно зайняти крайнє праве положення на проїзній частині даного напрямку, як це наказано вимогою п.10.4. ПДР.

- по-друге, безпосередньо перед початком зміни напрямку руху, переконатися в тому, що за час виконання маневру не буде створена перешкоди або небезпеки для інших учасників руху, як це наказано вимогою п.10.1. ПДР та включити сигнал покажчика повороту відповідного напрямку, як це наказано п.9.4 ПДР.

Якщо в силу будь-яких обставин (які підлягають оцінці судом) водій автомобіля Renault змушений був виконувати маневр не з крайнього положення даного напрямку, йому належало:

- перед початком повороту праворуч переконатися в безпеці наміченого маневру, як це наказано п. 10.1 ПДР;

- оскільки до місця наміченого повороту наближався автомобіль Mercedes, який рухався в попутному напрямку, водієві автомобіля Renault слід утриматися від виконання наміченого маневру до тих пір, поки автомобіль Mercedes не проїде дану ділянку і тим самим не створювати небезпеки для руху для водія автомобіля Mercedes, як це передбачено вимогою п.10.6. ПДР.

Діючи відповідно до вимоги п.10.1 та п.10.4 ПДР, а за умови, якщо він був змушений виконувати поворот не з крайнього положення на проїзній частині, виконанням вимог п.10.1 та п.10.6 ПДР, водій автомобіля Renault мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водієві автомобіля Mercedes i тим самим водій автомобіля Renault мав технічну можливість запобігти даній ДТП.

3 технічної точки зору, дії водія автомобіля Renault Fluence р.н. НОМЕР_3 в дану подію не відповідали вимогам п.10.1. і п.10.4 ПДР, а за умови, якщо судом буде встановлено, що водій цього автомобіля змушений був виконувати маневр з відступом від вимоги п.10.4. ПДР (тобто не з крайнього положення на проїзній частині), то дії цього водія не відповідали вимогам п.10.1 та п.10.6 ПДР.

В умовах даної події, водієві автомобіля Mercedes Benz р.н. НОМЕР_1 належало діяти відповідно до вимоги п.12.3 ПДР і з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту початку зміни напрямку руху автомобіля Renault) вжити заходів до гальмування аж до повної зупинки.

У заданих судом умовах розвитку події, водій автомобіля Mercedes Benz р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти даному зіткненню своєчасним виконанням вимог п.12.3. ПДР, оскільки видалення автомобіля Mercedes від місця зіткнення в момент, коли для його водія виникла небезпека для руху становило 17,8 ... 18,8 м, і це видалення було більше ніж зупинний шлях цього автомобіля в умовах події - 15,6. ..16,1 м.

3. 3 технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням ДТП знаходиться дії обох водіїв, оскільки водій автомобіля Mercedes Benz р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти дане ДТП діями передбаченими вимогами п.12.3. ПДР, а водій автомобіля Renault Fluence р.н. НОМЕР_3 при фактично виконаному маневрі (з відступом від вимог п.10.4 ПДР), також мав технічну можливість запобігти ДТП діями передбаченими п.10.1 і п.10.б. ПДР» (Т. 1, а. с. 147 - 151).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в частині визначення суми відшкодування матеріальної шкоди.

3.4Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про те, що у звіті №121, який було взято до уваги судом першої інстанції, оцінювач розрахував вартість збитку без урахування коефіцієнту фізичного зносу, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановленні вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, встановлено, що значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до пункту 7.39 зазначеної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

У даному випадку, позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про стягнення відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Так, відповідно до наданого позивачем звіту №121 про проведення авто-товарознавчої експертизи з визначення матеріального збитку від 16 вересня 2016 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля марки «Renault Fluence», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала - 19 379,16 грн..

Вказаний звіт було складено з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та складений на підставі акта огляду транспортного засобу від 20 вересня 2016 року.

При цьому, вартість відновлювального ремонту від цих пошкоджень, здійснена з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що складає - 0,00.

Відповідно до п. 1.3 експертизи №121 від 16 вересня 2016 року визначення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ до моменту ДТП. п. 7.38 значення Ез дорівнює нулю якщо строк експлуатації КТЗ не більше 7 років. Обмежень в п. 7.39 не виявлено. Експертом визначено Ез =0.

Колегія суддів при оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, вищевказаний звіт №121 здійснено з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується з посиланнями апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано відсутність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» 20 % ПДВ, яке відповідно міститься в ремонтній калькуляції № 121 від 24.09.2016 року,виходячи з наступного.

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ, в зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 13 травня 2019 року у справі №61-16282св18.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

Відтак, в силу приписів ч.2 ст.14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Колегія суддів погоджується з висновками апелянта, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню визначена суб`єктом оціночної діяльності вартість матеріального збитку без урахування ПДВ.

Відповідно до ремонтної калькуляції №121 від 24 вересня 2016 року вказаний розрахунок було здійснено з врахуванням ПДВ 20,00%, згідно з яким вартість ремонту з ПДВ складає - 19 379,16 грн.. Вартість ремонту без врахування ПДВ складає - 16 149,30 грн..

Отже, судом першої інстанції помилково було враховано вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ.

Отже, враховуючи ступінь вини позивача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка становить 50%, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі - 7 574,65 грн. = 16 149,30 грн. (сума матеріального збитку : 2) - 500 грн. (франшиза).

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо визначення суми відшкодування матеріальної шкоди, оскільки судом було враховано матеріальний збиток з врахуванням ПДВ.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового визначення розміру матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині визначення розміру матеріальної шкоди, за вищевказаного обґрунтування.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2021 року підлягає зміні, то у відповідності до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за звернення з позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі - 551,20 грн. (Т. 1, а. с. 1).

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам (82,43%) у розмірі - 454,35 грн. = 551,20 грн. х 82,43%.

При зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплатила судовий збір у розмірі - 826,80 грн. (Т. 3, а. с. 11).

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» судовий збір пропорційно розміру відмовленим у задоволені вимогам (17,57%) у розмірі - 145,26 грн. = 826,80 грн. х 17,57%.

Відповідно до ч. 10 статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Виходячи з вищевказаного, підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 309,09 грн. = 454,35 грн. - 145,26 грн..

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» - задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2021 року - змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, місцезнаходження - вул. І. Федорова, 32-А, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) у якості відшкодування матеріальної шкоди - 7 574 (сім тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 65 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Здійснити остаточний розподіл судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, місцезнаходження - вул. І. Федорова, 32-А, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою - АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі - 309 (триста дев`ять) грн. 09 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе