Ухвала

01 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 564/282/16-ц

провадження № 61-553ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осійчука Івана Івановича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду 16 грудня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № ROTOGA від 30 травня 2008 року в розмірі 19 042,17 доларів США, що становить 489 193,29 грн та судові витрати.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № ROTOGA від 30 травня 2008 року.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору задоволено частково.

Визнано недійсними розділ 4 «Резервування ресурсів» і п. 7.2 кредитного договору № ROTOGA від 30 травня 2008 року в частині встановлення оплати за резервування ресурсів та за проведення додаткового моніторингу та п. 8.1 кредитного договору № ROTOGA від 30 травня 2008 року в частині встановлення розміру винагороди за резервування ресурсів та за проведення додаткового моніторингу.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року залишено без змін.

01 лютого 2022 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) представник ОСОБА_1 - адвокат Осійчук І. І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, в якій просить змінити оскаржувані судові рішення в частині стягнення витрат на проведення судово-економічної експертизи та витрат на правову допомогу.

Скарга подана ізпропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Так, відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Встановлено, що копію постанови Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року заявник отримав 06 січня 2022 року, після чого протягом тридцяти днів оскаржив її у касаційному порядку.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, суд вважає за можливе його поновити.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Підставою відкриття касаційного провадження є підстава, передбачена пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, яка наведена заявником.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Осійчука Івана Івановича про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року та постанови Рівненського апеляційного суду 16 грудня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Осійчука Івана Івановича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 26 березня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду 16 грудня 2021 року в частині вимог щодо стягнення витрат на проведення судово-економічної експертизи та витрат на правову допомогу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов