Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №707/1811/21
У Х В А Л А

24 березня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Діхтяренко І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить: зобов`язати відповідача виправити помилку, допущену державним реєстратором Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Цьопа Б.А. за результатами розгляду заяв за реєстраційними номерами 40346055, 40346490, 40346969, а саме закрити помилково відкриті розділи Державного реєстру прав за №№ 101, 101, 101 та перенести записи про право власності за №№ 37195986, 37196325, 37196959 до розділів Державного реєстру прав №№ 101, 101, 101; зазначити вірно в відомостях про речові права ОСОБА_2 , які містяться в Державному реєстрі прав за №№ 20890257, 23289070, 23288665, а саме: форма власності приватна, вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки Ѕ, власник ОСОБА_2 , розмір частки Ѕ, власник ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 04.08.2021р. справа направлена до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

Ухвалою суду від 08.09.2021р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.10.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем відзив на позов подано не було. Третьою особою письмові пояснення по суті позову також подані не були.

В судове засідання позивач та третя особа не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

В попередньому судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, враховуючи доводи, що викладені у позовній заяві. Вважає, що спосіб захисту позивачем обрано вірно. В дане судове засідання представник позивача не з`явився, телефонограмою повідомив про розгляд справи за його відсутності.

В попередньому судовому засіданні представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову. В дане судове засідання не з`явилась, повідомивши телефонограмою про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи думку учасників справи, їхніх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків:

встановлено, що на підставі поданих ОСОБА_1 документів та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державним реєстратором Цьопа Б.А. було проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності за позивачем на нерухоме майно (нежитлові приміщення 21, 22, 23), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, в реєстрі речових прав наявні записи (залишились відкритими розділи) про право власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_2 .

Встановлено, що ОСОБА_1 зверталася із скаргою в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до Міністерства юстиції України, у задоволенні якої відмовлено, про що свідчать дані листа МЮУ від 01.10.2021р.

При цьому, дані про оскарження до суду вказаної відмови відсутні. Також, як повідомив представник позивача під час розгляду справи, - ОСОБА_1 дії, рішення чи бездіяльність державного реєстратора Цьопи Б.А., Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради до суду не оскаржувала. Як і не зверталася до останніх в досудовому порядку щодо вирішення спірного питання.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо інший порядок їх розгляду не передбачено законом.

При визначенні предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги до відповідача Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району про зобов`язання вчинити дії щодо виправлення помилки, як вважає, допущеної її державним реєстратором Цьопа Б.А.

При цьому, питання щодо визначення кола учасників справи, вирішувалось під час підготовчого провадження, жодні клопотання про заміну, залучення інших осіб, в т.ч. відповідача, не заявлялись. Також слід зазначити, що позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, були підтримані представником позивача в судовому засіданні.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (п.п.1, 3 ч.1 ст. 19 КАСУ).

Враховуючи предмет даного спору, підлягають до застосування норми законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень тощо.

З огляду на вказане вище, даний спір є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів визначено у статті 20 КАС України. Отже, в даному випадку така категорія справи підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і підсудна окружному адміністративному суду, як місцевому адміністративному суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, провадження по даній цивільній справі підлягає до закриття у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Також необхідно роз`яснити позивачу, що дана справа віднесена до розгляду адміністративним судом, відповідно до положень КАС України. Слід зазначити, що підстав у суду передавати до розгляду цю справу до адміністративного суду, немає, оскільки такий процесуальний порядок не визначений нормами національного законодавства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч.2 ст.255 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Частиною першою статті 9 згаданого Закону передбачено сплату судового збору за місцем розгляду справи із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Пунктом п?ятим ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як зазначено у пункті 42 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», статтею Закону «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

При цьому, поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Згаданим законом не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору.

Крім того, як передбачено п. 44 вище зазначеної постанови, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Таким чином, підлягає до повернення сплачений позивачем судовий збір (квитанція №48173 від 30.07.2021р.) з державного бюджету при пред`явленні даного позову до суду, оскільки справа закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись КАС України, ст.ст. 4, 19, 133, 255, 256, 259, 260, 263, 353 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) )за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору 908грн. 00коп., сплачену відповідно до квитанції про сплату №48173 від 30.07.2021р.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 29.03.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька