Справа № 375/665/21
Провадження № 2/375/374/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт Рокитне, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції сторін
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 04 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 310.

Від шлюбу мають двох малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після укладення шлюбу вони з відповідачем мали повноцінну сім`ю.

Згодом сімейне життя між ними почало поступово погіршуватися. З ініціативи відповідача постійно виникають сварки, відповідач зловживає алкоголем та витрачає сімейні кошти на його придбання, він іноді припускається до аморальних вчинків, допускає словесні та фізичні образи, що виражається в нецензурних словах на адресу позивачки та рукоприкладстві.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Моральні та фізичні знущання зі сторони відповідача впливають на психологічний стан позивачки та унеможливлюють подальше спільне проживання однією сім`єю.

Намагання позивачки зберегти сім`ю ні до чого не призвели, а тому збереження шлюбу, подальше спільне життя з відповідачем стало неможливим та суперечить їхнім інтересам.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 02 червня 2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 01 липня 2021 року зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І.

На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, 07 липня 2021 року подано запит старості села Ольшаниця Білоцерківського району Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

09 липня 2021 року надійшла інформація про те, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , штаб.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи призначено на 10 годину 00 хвилин 09 вересня 2021 року.

Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі. Відповідачеві разом з ухвалою направлено копію позовної заяви з доданими документами. Одночасно відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позов.

09 вересня 2021 року, у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному справа знята з розгляду та призначена до судового розгляду на 11 годину 30 хвилин 23 жовтня 2021 року. В подальшому у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, справа була знята з розгляду та призначена до розгляду на 11 годину 30 хвилин 30 листопада 2021 року та на 11 годину 30 хвилин 19 січня 2022 року.

Для участі у розгляді справи сторони були викликані судовими повістками, які поштовим зв`язком надіслані їм за місцем проживання.

Крім того, про місце, час та дату слухання справи сторони було повідомлено SMS-повідомленням, відправленим на їхні номери телефону.

Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позов підтримує повністю та просить розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу шлюбне прізвище змінювати не буде, діти залишаться проживати з нею.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Відповідач відзиву на позов не надав, але через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої заявлений позов визнає, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Крім того відповідач просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій.

За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , 04 квітня 2009 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 310 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 квітня 2009 року).

Від шлюбу мають двох малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15 жовтня 2009 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 12 лютого 2015 року.

Після укладення шлюбу подружжя мало повноцінну сім`ю.

Згодом сімейне життя між ними почало поступово погіршуватися. З ініціативи відповідача постійно виникають сварки, відповідач зловживає алкоголем та витрачає сімейні кошти на його придбання, він іноді припускається до аморальних вчинків, допускає словесні та фізичні образи, що виражається в нецензурних словах на адресу позивачки та рукоприкладстві.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Моральні та фізичні знущання зі сторони відповідача впливають на психологічний стан позивачки та унеможливлюють подальше спільне проживання однією сім`єю.

Намагання позивачки зберегти сім`ю ні до чого не призвели, а тому збереження шлюбу, подальше спільне життя з відповідачем стало неможливим та суперечить їхнім інтересам.

Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання».

Суд вважає зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Як встановлено в судовому засіданні вільна згода на спільне проживання між сторонами по справі відсутня.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Частиною 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Сторони не виявили бажання примиритись.

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення.

Таким чином, судом встановлено, що сім`я сторін остаточно перестала існувати, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та інтересам їх дітей і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного Кодексу України, моментом припинення шлюбу у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо судових витрат
Відповідачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій. За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільненням від сплати судового збору у справах із вимогами, подібними до тих, з визначені у цій справі.
Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про припинення шлюбних правовідносин, тому відсутні підстави вважати, що справа, пов`язана із порушенням прав відповідача як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.
Таким чином, клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору як учасника бойових дій задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн, сплачений нею при поданні позовної заяви, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 02 червня 2021 року. З урахуванням викладеного, керуючись статтями 21, 24, 56, 104, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, статтями 2, 5, 13, 141, 263, 264, 265, Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 310 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 квітня 2009 року).

У задоволенні клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як учасники бойових дій- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ,сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, згідно з квитанції № 0.0..1 від 02 червня 2021 року, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Рокитнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та внесення відмітки в актовому записі про розірвання шлюбу.

Повне найменування сторін
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , штаб, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2022 року.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА