Провадження № 2/685/70/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 19 вересня 2021 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1653. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними склалися неприязні відносини, шлюбні відносини припинилися. Просить шлюб розірвати, оскільки примирення неможливе, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати 908 грн судовий збір та 3000 грн послуги адвоката.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності відповідача.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що 19 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1653, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, не подав клопотання про надання строку на примирення, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до договору про надання адвокатських послуг та правової (правничої) допомоги від 01.12.2021 року та квитанції від 02.12.2021 вартість наданих послуг адвокатом становить 3000 грн, які було сплачено позивачем.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.110, 112 СК України, ст.12, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, районний суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 19 вересня 2021 року, актовий запис №1653 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3908 грн (три тисячі дев`ятсот вісім гривень) судових витрат, в тому числі 3000 витрат на правничу допомогу та судовий збір в розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з моменту проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча