Справа № 157/648/20
Провадження № 2-ві/162/1/22
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

31 березня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Савича А.С.,

з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву заявника ОСОБА_1 про відвід судді Любешівського районного суду Волинської області Глинянчука Віталія Дмитровича в цивільній справі № 157/648/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Любешівського районного суду Волинської області (головуючий суддя Глинянчук В.Д.) перебуває справа № 157/648/20 за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

25.03.2022 від заявника (відповідача) ОСОБА_1 через Електронний суд надійшла заява про відвід судді Глинянчука В.Д. від розгляду цивільної справи № 157/648/20. Заява умотивована тим, що суддя Глинянчук В.Д. не може брати участь у розгляді його справи і підлягає відводу, оскільки може мати мотив та бути упередженим у вирішенні справи не у користь ОСОБА_1 , із тих підстав, що відносно судді ОСОБА_3 , ним подано заяву про вчинення злочину за статтею 375 КК України (постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови). Також зазначає, що на розгляді у Вищій Раді Правосуддя (далі ВРП) перебуває його скарга на неправомірні дії судді Глинянчука В.Д. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить суд відвести суддю Глинянчука В.Д. від розгляду цивільної справи.

У додатку до своєї заяви про відвід судді Кот С.І. подав копію заяви від 18.03.2022, адресовану начальнику СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, про вчинення злочину суддею ОСОБА_3 , а також копію скарги від 20.03.2022 до ВРП щодо дисциплінарного проступку судді. Із змісту додатку до заяви про відвід судді вбачається, що суддя, на думку заявника ОСОБА_1 , маніпулюючи статтями 223, 253 ЦПК України, всупереч чітким нормам закону, постановив неправосудне рішення і не залишив позов ОСОБА_2 без розгляду у зв`язку із її повторною неявкою. На думку заявника, своїми діями суддя Глинянчук В.Д. наносить відповідачу ОСОБА_1 велику матеріальну та моральну шкоду. Крім того, вважає, що неналежна поведінка судді вчинена умисно або внаслідок недбалості, допущено незаконну відмову від правосуддя або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2022 заява ОСОБА_1 про відвід судді Глинянчука В.Д. передана для вирішення до провадження судді Гладіч Н.І. (а.с.4).

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області Гладіч Н.І. від 28.03.2022 заяву ОСОБА_1 про відвід судді постановлено повернути до канцелярії Любешівського районного суду для передачі її складу суду, який розглядає справу для подальшого її вирішення (а.с.5).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2022 заява ОСОБА_1 про відвід судді Глинянчука В.Д. передана для вирішення до провадження судді Глинянчука В.Д. (а.с.7).

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області Глинянчука В.Д. заяву відповідача ОСОБА_1 від 25.03.2022 про відвід судді встановлено необґрунтованість заявленого відводу, а тому постановлено передати її на розгляд іншого судді Любешівського районного суду Волинської області, визначеному в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України (а.с.8-9).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2022 заява ОСОБА_1 про відвід судді Глинянчука В.Д. передана для вирішення до провадження судді Савича А.С. (а.с.7).

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав свою заяву про відвід судді Глинянчука В.Д. та просив її задовольнити. Пояснив, що заява про відвід судді подана ним на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, а саме є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Звернув увагу, що він не погоджується із прийнятим суддею 17.03.2022 рішенням у справі (про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залишенні позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання), вважає його незаконним, тому подав заяву про вчинення суддею ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 375 КК України, а також скаргу до ВРП на дії цього судді. Вважає, що суддя Глинянчук В.Д. вже не може бути неупередженим та об`єктивним при розгляді справи по суті, оскільки відповідачем ставиться питання про притягнення судді до відповідальності. Таким чином, ОСОБА_1 категорично заперечує, щоб суддя Глинянчук В.Д. продовжував розгляд справи, а тому просив задовольнити його заяву про відвід судді з наведених у ній підстав.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи за заявою про відвід судді, проаналізувавши законодавство, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді, в тому числі, згідно з п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Глинянчука В.Д., а також його заява про вчинення злочину і скарга щодо дисциплінарного проступку, фактично вмотивована незгодою відповідача з процесуальним рішенням головуючого у розгляді цивільної справи № 157/648/20, яке на його думку є незаконним.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, в силу положення ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для його відводу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не тільки подав заяву про відвід судді з цих підстав, але й попередньо подав заяву про вчинення суддею злочину, передбаченого ст.375 КК України, а також скаргу на дії судді до ВРП з вимогою притягнути суддю до відповідальності. Як в заяві про вчинення злочину, так і в скарзі щодо дисциплінарного проступку судді, ОСОБА_1 зазначає (дослівно): «…суддя Глинянчук В.Д., з власної ініціативи, розуміючи що його дії протиправні, постановляє неправосудне судове рішення відмовляє у клопотанні в провадження у справі № 157/648/20…» (а.с.1-3).

З огляду на ці обставини, відповідач ОСОБА_1 сумнівається в неупередженості або об`єктивності судді при подальшому розгляді ним справи.

Необхідно зазначити, що статтю 375 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2020 від 11.06.2020.

Визнання Конституційним Судом України неконституційними законів, інших актів або їх окремих положень відповідно до ч.2 ст.152 Конституції, ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» тягне за собою втрату цими нормативними актами чинності з дня ухвалення рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні.

Відтак, дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми КК України, що встановлювала цю відповідальність.

Разом з тим, така поведінка ОСОБА_1 може свідчити про зловживання своїми процесуальними правами або може бути спрямована на втручання в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Частиною 2 ст.126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 5, 6 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду. Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання та публічну критику.

Незалежність судді означає, що при здійсненні своїх повноважень він керується тільки законом і ніхто не має права давати йому будь-які вказівки або прямими чи непрямими способами впливати на нього. Судді мають бути незалежними у тому числі від впливу урядових чиновників, засобів масової інформації, громадської думки, впливу членів родини.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до так і після відкриття провадження у справі.

Суд вважає, що в даному випадку мають місце обставини, визначені п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

За таких обставин з метою збереження довіри громадян до судової гілки влади, усунення будь-якого роду сумнівів неупередженості, об`єктивності та безсторонності судді Глинянчука В.Д. з розгляду даної справи, суд вважає, що заява про відвід судді є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 33, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Глинянчука В.Д. - задовольнити.

Справу № 157/648/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком передати на повторний автоматичний розподіл, в порядку передбаченому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04.04.2022.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич