Провадження № 2/205/851/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області та Житлово-будівельний кооператив № 231 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 грудня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області та ЖБК № 231 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року у Першої павлоградської держнотконтори було витребувано копію спадкової справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2021 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ОСОБА_3 .

Позивач у позовній заяві посилався на те, що на підставі ордеру № 493 від 16 липня 1976 року ОСОБА_4 мала право на проживання у квартирі АДРЕСА_1 , пайовий внесок за яку було сплачено членом кооперативу у повному обсязі у 1987 році. Вказаний ордер було видано на сім`ю із двох осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на зазначену квартиру. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 1994 року ОСОБА_6 належав пайовий внесок в сумі 4 995 крб. в ЖСК № 231, який належав ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 19 жовтня 2019 року він звернувся до Першої павлоградської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою нотаріуса від 18 липня 2020 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просив визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 . У своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, у своїй заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав і просив їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань до суду не направив.

Третя особа Перша павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа ЖБК № 231 у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не надала.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 липня 1976 року ОСОБА_4 з родиною у складі 2 осіб отримала ордер № 493 на право зайняття квартири АДРЕСА_2 (раніше Дніпропетровську) у ЖБК 231 (а.с. 10).

01 лютого 1989 році членом кооперативу ЖБК 231 ОСОБА_4 було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 (раніше Дніпропетровську) у розмірі 4 995 крб. 00 коп. (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй квартиру.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 14 жовтня 1994 року і зареєстрованого в реєстрі за № 6-1640, ОСОБА_6 належить пайовий внесок у розмірі 4 995 крб. 00 коп. в ЖБК № 231, який належав ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також грошові вклади в Ощадбанку (а.с. 7).

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є синами ОСОБА_6 (а.с. 4, 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

19 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 129-130).

19 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 128-129).

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік померлої ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини (а.с. 131).

18 липня 2020 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір про розподіл спадкового майна, посвідчений Першою павлоградською державною нотаріальною конторою і зареєстрований в реєстрі № 1-1281 (а.с. 132 оберт-133 оберт).

Постановою Першої павлоградської державної нотаріальної контори від 18 липня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті матері, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 13).

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 7 Законом СРСР «Про власність в СРСР» (чинного на момент сплати пайового внеску) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Абз. 3 ч. 2 ст. 7 Законом СРСР «Про власність в СРСР» встановлено, що після придбання зазначеного майна у власність громадянин має право розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, вчиняти щодо нього інші угоди, які не суперечать законові.

Ч. 1 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України «Про кооперацію», стаття 384 ЦК України).

Ч. 3 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, за результатами узагальнення судової практики щодо розгляду спорів щодо прийняття спадщини, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивач не має можливості, оскільки ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала. Тому, позивач як спадкоємець першої черги набув право на спадщину на спірну квартиру, оскільки ОСОБА_6 у встановленому порядку прийняла спадщину у вигляді пайового внеску за квартиру АДРЕСА_2 в ЖБК № 231, сплаченого ОСОБА_4 , яка, будучи членом кооперативу отримала ордер на право зайняття квартири, а у 1989 році нею було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру, тобто, матір позивача набула право власності на реєстрацію права на спірну квартиру, але за життя його не реалізувала.

Після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на квартиру. Оскільки померла заповіт не залишила, спадкоємцями першої черги за законом є її сини - позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , який визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, та чоловік, ОСОБА_3 , який подав у встановлений законом строк заяву про відмову від прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням того, що між сторонами 18 липня 2020 року було укладено договір розподілу спадкового майна, посвідчений Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області і зареєстрований в реєстрі за № 1-1281, згідно з умовами якого сторони домовилися, що у спадщину до ОСОБА_1 переходить спірна квартира

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано під час підготовчого засідання відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 2 317 гривень 50 коп. (4 635 гривень 00 коп. х 50 % = 2 317 гривень 50 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 317 гривень 50 коп. (4 635 гривень 00 коп. х 50 % = 2 317 гривень 50 коп.), оскільки 50 % сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись абз. 1, 3 Законом СРСР «Про власність» ст. ст. 1216, 1217, 1218, ч.ч. 1, 5 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ст.ст. 263, 264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,7 кв.м., житловою 26,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) гривень 50 коп. за квитанцією № 0.0..1 від 28 грудня 2020 року в АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 2 317 (дві тисячі триста сімнадцять) гривень 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: