Справа № 209/5543/21
Провадження № 2/209/213/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, припинення зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять суд: припинити зобов`язання за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем, внаслідок виконання, проведеного належним чином; припинити зобов`язання за договором поруки із фізичною особою-резидентом № 700005791-П1 від 18 травня 2010 року, укладеним між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; зобов`язати відповідача звернутися до суб`єкта державної реєстрації прав із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження (застави рухомого майна - реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна: 7042506. контрольна сума 89ВГЕВ7В96)транспортного засобу - легкового автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6, 2008 року випуску, колір - чорний, тип - легковий-седан-В, номер об`єкта - JMBSNCS3A8U00267, номер державної реєстрації - АЕС 198292, який є предметом застави за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року; стягнути з відповідача судові витрати: на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 7000 грн. та на користь позивача ОСОБА_2 у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 15 квітня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем був укладений кредитний договір № 700005791, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 16743,53 доларів США під 13,5 % річних, на строк до 16 квітня 2015 року. Кредит було надано на придбання транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6, 2008 року випуску, державний номер - НОМЕР_1 , під заставу цього транспортного засобу. В подальшому умови кредитного договору частково змінилися, тому між позичальником та банком 18 травня 2010 року було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 700005791 від 15 квітня 2008 року, відповідно до якого було внесено зміни у п. 2.8. кредитного договору та викладено додаток № 1, яким визначено графік щомісячних платежів в новій редакції. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 18 травня 2010 року між відповідачем та позивачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 700005791-П1, за умовами якого, поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність за обов`язками, що виникають або можуть виникнути на підставі кредитного договору від 15 квітня 2008 року № 700005791. З моменту укладення кредитного договору ОСОБА_1 виконував взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів за кредитом та сплати процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з виникненням у позивача ОСОБА_1 фінансових труднощів, він втратив можливість здійснювати чергові платежі, внаслідок чого почала виникати заборгованість за кредитним договором. У зв`язку з невиконанням позивачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань стосовно умов повернення кредиту, банком була пред`явлена вимога про дострокове повернення кредиту. Узв`язку з невиконанням вказаної вимоги, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_2 , як з солідарного боржника. Таким чином, кредитор скористався правом вимоги дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту за кредитним договором. Правовим наслідком вимоги кредитора про дострокове виконання зобов`язань за договором є одностороння зміна кредитором умов договору, в частині визначення строку виконання зобов`язань,а отже, таким чином, відповідно до п. 6.1. розділу 2 кредитного договору, банк розраховував суму останнього платежу, що підлягає оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту і чітко визначив суму для погашення кредитного договору, станом на 16 лютого 2014 року. Заочним рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року у справі № 208/2232/14 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з поручителя у розмірі 130184,18 грн. за кредитним договором, за яким ОСОБА_1 є позичальником. Постановою Дніпровського Апеляційного суду від 29 січня 2019 року заочне рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 12 вересня 2014 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» задоволено частково, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року у розмірі 57295,78 грн., з яких заборгованість за кредитом 47621,37 грн., заборгованість за відсотками 2835,13 грн. та пеня 6839,28 грн. Постанова Дніпровського Апеляційного суду від 29 січня 2019 року у справі № 208/2232/14 про стягнення заборгованості у розмірі 57295,78 грн. виконана у повному обсязі. Наявність реального виконання зобов`язань за рішенням суду свідчить про припинення договірних зобов`язань, з огляду на що зобов`язання за кредитним договором вважаються припиненими, а банк втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Після повного виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі рішення суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про припинення кредитного договору у зв`язку з його виконанням, надання відповідної довідки про відсутність заборгованості після погашення кредиту, припинення договору поруки та просив зняти обтяження. У відповідь на звернення позивача ОСОБА_1 від відповідача надійшов лист від 04 березня 2021 року № 18993-23.1-6/6 наступного змісту: «...наявність судового розгляду справи про стягнення заборгованості, рішення суду або його виконання не звільняє від договірних зобов`язань і сплати заборгованості за кредитом. Кредитор звертався до суду з позовною заявою про стягнення існуючої на момент звернення заборгованості за кредитним договором без дострокового розірвання договору. Таким чином, після винесення рішення суду нарахування за договором не зупинялися...». Отже, всупереч тому, що зобов`язання за кредитним договором припинено у зв`язку з його виконанням, банк продовжував здійснювати нарахування по кредиту. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач, звернувшись з позовом до суду, використав право на вимогу про дострокове повернення заборгованості по кредитному договору у повному обсязі, а пізніше, після виконання позичальником вимог за судовим рішенням, повідомив позичальнику, що не вимагав дострокового розірвання договору, і продовжував реалізовувати своє право на нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, банк, пред`явивши до ОСОБА_2 у судовому порядку вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі(суми кредиту, нарахованих процентів, пені), скористався своїм правом дострокового повернення усієї суми кредиту, чим на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Наявність реального виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням свідчить про припинення договірних зобов`язань, з огляду на що, кредитний договір слід вважати припиненим з моменту сплати коштів у розмірі, визначеному судовим рішенням від 29 січня 2019 року у справі № 208/2232 /14. Доказами виконання у повному обсязі вимоги банка про дострокове повернення кредиту є постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 12 квітня 2019 року про закінчення виконавчого провадження № 55456618, за якою сума боргу стягнута виконавцем частково, та квитанція № 0.0..1 від 08 травня 2019 року. Договором поруки конкретний строк дії договору не встановлений і враховуючи, що забезпечене порукою основне зобов`язання за кредитним договором виконано поручителем у повному обсязі на підставі рішення суду від 29 січня 2019 року у справі № 208/2232/14,слід дійти обґрунтованого висновку, що на сьогоднішній день зобов`язання за порукою є припиненим. У разі задоволення судом позовних вимог та визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими його виконанням, зобов`язання за договором поруки також підлягає припиненню, так само припиняється і застава на транспортний засіб на підставі та у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, а відомості про припинення обтяження підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою від 30 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивачів - адвокат Пипа А.О. подала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов, в якому зазначив, що АТ «Альфа-Банк» не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі та вважає їх не обгрунтованими з огляду на наступне. Позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року підлягають припиненню у зв`язку з виконанням рішення суду про стягнення заборгованості. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року скасовано, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року в сумі 57295,78 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року стягнуто лише частково, заборгованість яка виникла за кредитним договором в повному обсязі не погашена, зобов`язання за договором не виконані в повному обсязі, а тому вони не можуть бути визнані припиненими. Цивільним законодавством України одним із основних принципів цивільного судочинства встановлено свободу договору. Так, згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Так, п. 10 кредитного договору № 700005791 від 15 квітня 2008 року сторони за власним волевиявленням встановили, що цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.Заборгованість яка виникла і наявна за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року в повному обсязі не погашена, а тому договір продовжує діяти. Згідно договору поруки № 700005791-П1 від 18 травня 2010 року ОСОБА_2 поручився за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року. Оскільки договір поруки за своєю правовою природою має похідний від кредитного договору характер та припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, договір поруки № 700005791-П1 від 18 травня 2010 року продовжує діяти до виконання ОСОБА_1 всіх своїх зобов`язань за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року. Позивачі зазначають, що планують понести витрати у зв`язку із розглядом справи № 209/5543/21 у загальній сумі 14000 грн. Із зазначеною сумою відповідач не погоджується в повному обсязі, вважає такі витрати надмірними, та такими, що не відповідають складності справи з огляду на наступне. Справи щодо припинення зобов`язань не відносяться до складної категорії справ. Зважаючи на незначну складність справи, робота представника позивачів не потребує ґрунтовного аналізу та застосування норм матеріального та процесуального законодавства. Зазначена категорія справ не потребує надання широкого кола послуг адвоката та затрати значного часу на виконання відповідних робіт. З тексту позовної заяви, яка була підготовлена адвокатом в інтересах позивача, вбачається, що адвокатом під час підготовки позовної заяви не було здійснено ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального законодавства, яке підлягає застосуванню у даному спорі. При цьому адвокатом було здійснено лише посилання на ті чи інші норми законодавства, якими регламентується порядок припинення зобов`язань. Окремо слід зауважити, що спори пов`язані з припиненням зобов`язань є доволі поширеною категорією справ, а тому існує велика ймовірність того, що адвокатом готувались аналогічні позовні заяви по інших справах. Тому адвокат для підготовки позовної заяви позивачам міг використовувати напрацювання такої позовної заяви, підготовленої раніше по іншій справі, та/або напрацювання такої позовної заяви, яка була розроблена іншим адвокатом. Вважає, що для підготовки такої позовної заяви адвокат не міг витратити більше, ніж 1 годину 30 хвилин. Вважає, що вказана позивачами сума витрат понесених на правничу допомогу, в розмірі 14000 грн. не є обґрунтованою, фактичною та реальною та суперечить вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Заявлена позивачами сума не відповідає складності справи, обсягу наданих послуг та виконаних адвокатом робіт. Позивачі, зважаючи на складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, могли понести судові витрати у сумі не більше 6000 грн. Просить відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, припинення зобов`язань за кредитним договором та договором поруки в повному обсязі, а також зменшити витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачами у зв`язку із розглядом справи № 209/5543/21.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові та відзиву доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (найменування якого було змінено на АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 700005791, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 16743, 63 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 13,50 % річних за користування кредитними коштами та строком повернення кредиту до 16 квітня 2015 року. Згідно з пунктом 2.8 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, який є Додатком № 1 до договору та його невід`ємною частиною. Ці обставини підтверджуються кредитним договором, загальними умовами, тарифами, графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та процентної ставки, договором (а.с. 15-23).

18 травня 2010 року між ПАТ «Альфа-Банк» та позичальником було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 700005791 від 15 квітня 2008 року (а.с. 24), відповідно до якого було внесено зміни у п. 2.8 кредитного договору та викладено Додаток № 1, яким визначено графік щомісячних платежів, в новій редакції.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки із фізичною особою-резидентом № 700005791-П1 від 18 травня 2010 року (а.с. 25).

В порушення умов кредитного договору від 15 квітня 2008 року, ОСОБА_1 свої зобов`язання виконував неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 16 лютого 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 16743,53 доларів США. Вказана заборгованість нараховувалась з врахуванням внесених змін за договором від 18 травня 2010 року. У зв`язку з невиконанням вказаної вимоги, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_2 , як з солідарного боржника. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року заявлені позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 130184, 18 грн., з яких заборгованість за кредитом 71955, 90 грн., заборгованість по відсоткам 4817, 77 грн., пеня у розмірі 53410 грн. та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Згідно постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року скасовано, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, станом на 16 лютого 2014 року, у розмірі 57295,78 грн., з яких заборгованість за кредитом 47621,37 грн., заборгованість по відсоткам 2835,13 грн. та пеня 6839,28 грн. Також з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто судовий збір у розмірі 572,95 грн. Ці обставини підтверджуються копією рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та копією постанови Дніпровського апеляційного суду (а.с. 26, 27-29).

12 квітня 2019 року приватний виконавець Щигарцев І.В. постановив закінчити виконавче провадження ВП № 55456618 з примусового виконання виконавчого листа № 208/2232/14, виданого 13 березня 2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. на стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 130184, 18 грн., з яких заборгованість за кредитом 71955,90 грн., заборгованість по відсоткам 4817,77 грн., пеня у розмірі 53410 грн., у зв`язку зі скасуванням Дніпровським апеляційним судом заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 12 вересня 2014 року. Сума боргу, примусово стягнутого з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк», станом на 12 квітня 2019 року, становила 22783,02 грн., сума основної винагороди 2278,30 грн. та витрати виконавчого провадження 367,87 грн. Ці обставини підтверджуються копією постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с. 30).

08 травня 2019 року ОСОБА_2 добровільно перерахував на користь АТ «Альфа-Банк» кошти в розмірі 37158,93 грн. на виконання постанови апеляційного суду про погашення заборгованості за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, що підтверджується копією квитанції (а.с. 31).

Згідно листа АТ «Альфа-Банк» від 04 березня 2021 року № 18993-23.1-6/6 (а.с. 32), наданого у відповідь на заявуОСОБА_1 про припинення кредитного договору, банк зазначає, що наявність судового розгляду справи про стягнення заборгованості, рішення суду або його виконання не звільняє ОСОБА_1 від договірних зобов`язань і сплати заборгованості за кредитом. АТ «Альфа-Банк» звертався до суду з позовною заявою про стягнення існуючої на момент звернення заборгованості за кредитним договором без дострокового розірвання договору, після винесення рішення суду нарахування за договором не зупинялися, і станом на 04 березня 2021 за договором кредиту № 700005791 від 15 квітня 2008 року обліковується прострочена заборгованість.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 вересня 2014 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2019 року був встановлений розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Альфа Банк", яка утворилась станом на 16 лютого 2014 року - 130184,18 грн. Але постановою Апеляційного суду від 20.01.2019 року вказану заборгованість з поручителя стягнуто частково у зв`язку з перебігос строку пред`явлення кредитором вимог до поручителя, передбаченого ст. 559 ЦК України.

Поручителем ОСОБА_2 на погашення заборгованості за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», було сплачено 57295,78 грн., з яких 37158,93 грн. він сплатив добровільно 08 травня 2019 року, а 20136,85 грн. було стягнуто примусово в порядку виконавчого провадження № 55456618 (22783,02 грн. 2278,30 грн. основної винагороди - 367,87 грн. витрати виконавчого провадження = 20136,85 грн.).

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність судового рішення про стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 57295,78 грн. та повне виконання останнім рішення Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року не свідчить про повне виконання боржником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, оскільки було здійснено лише часткове погашення заборгованості, існуючої за кредитним договором станом на 16 лютого 2014 року.

Відповідно ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно п. 35 Постанови Великої палати Верховного суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, «… строк (термін) виконання зобов`язання може збігатись зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання».

Згідно пункту 10 кредитного договору № 700005791 від 15 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», сторони за власним волевиявленням встановили, що цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

До теперішнього часу заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року в повному обсязі не погашена та не виконані зобов`язання за договором у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовної вимоги про припинення зобов`язання за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк», оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконані у повному обсязі.

Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Враховуючи позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, та зазначила, що на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки, суд вважає необхідним задовольнити позовну вимогу про припинення зобов`язання за договором поруки із фізичною особою-резидентом № 700005791-П1 від 18 травня 2010 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк», оскільки постановоюДніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року було визначено межі відповідальності поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором, зазначене рішення не оскаржувалося, набрало чинності та було у повному обсязі виконано ОСОБА_2 .

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно абзацу першого ст. 28 ЗУ «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором № 700005791 від 15 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», не виконані та не припинені, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання АТ «Альфа-Банк» звернутися до суб`єкта державної реєстрації прав із заявою про державну реєстрацію припинення обтяження легкового автомобіля Mitsubishi Lancer, який є предметом застави за зазначеним кредитним договором.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд вважає, що витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та не суперечать вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 137, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судовий збір на користь держави в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 526, 553, 559, 598, 599, 629,1049 ЦК України, ЗУ «Про заставу», ст.ст. 3, 13, 76, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, юридична адреса: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, IBAN НОМЕР_4 у головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області) про захист прав споживачів, припинення зобов`язань за кредитним договором та договором поруки задовольнити частково.

Припинити зобов`язання за договором поруки із фізичною особою-резидентом № 700005791-П1 від 18 травня 2010 року, укладеним між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 витрати, на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик