Справа № 165/2486/19 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/435/22 Категорія: 60 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 вересня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . На день смерті матері їй належав: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначав, що 07 серпня 2012 року ОСОБА_4 заповіла усе своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося своєму чоловікові ОСОБА_5 , який прийняв спадщину на підставі ст. 1268 ЦК України, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. 01 листопада 2013 року ОСОБА_5 заповів йому все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося.

Після смерті ОСОБА_5 він звернувся до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Ушакової Ю. А. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 та на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , що належало після її смерті ОСОБА_5

05 серпня 2019 року приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу Бобак Ж. С. видала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 її внуку ОСОБА_3 за правом представлення після смерті її сина (брата позивача) ОСОБА_6 .

Спадкодавець ОСОБА_5 на день відкриття спадщини постійно проживав з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , хоча остання була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_5 постійно проживав разом з ОСОБА_4 , на нього не поширюється шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 не мав права на прийняття спадщини за законом, оскільки її прийняв зазначений у заповіті ОСОБА_5 .

Крім того, позивач зазначав, що він звертається до суду з позовом, який повинен розглядатись у порядку позовного провадження (а не окремого провадження), оскільки 05 серпня 2019 року приватний нотаріус Нововолинського міського нотаріального округу видала свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачу ОСОБА_3 , а тому у цій справі виник спір про право.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 21 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, вважаючи що при ухваленні рішення суд в повній мірі врахував фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Постановою Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 січня 2017 року (а.с.10, том 1).

07 серпня 2012 року ОСОБА_4 заповіла усе своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося своєму чоловікові ОСОБА_5 (а.с.15, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 29 березня 2019 року (а.с.11, том 1).

01 листопада 2013 року ОСОБА_5 заповів позивачу по справі ОСОБА_1 все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося (а.с.16, том 1).

Судом також встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с.14, том 1).

З копії витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі слідує, що 01 листопада 2013 року у Нововолинській державній нотаріальній конторі зареєстровано заповіт ОСОБА_5 (а.с.17, том 1).

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 01 листопада 2007 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та позивачу ОСОБА_1 (а.с.25, том 1).

Як вбачається з копії акту, затвердженого головою правління ОСББ Сокіл-НВ 10 вересня 2019 року, на момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала та вела спільне господарство з її чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.27, том 1).

У заяві до Нововолинського міського суду Волинської області ОСОБА_5 вказував, що він проживає разом із дружиною у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.140, том 1).

Відповідно до матеріалів спадкової справи, яка була відкрита приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Башинською Л. П. після смерті ОСОБА_4 , та витягу із спадкового реєстру ОСОБА_5 заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_4 не подавав, отже він вважається таким, що прийняв спадщину, проте не оформив своїх спадкових прав.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Дата реєстрації 05 серпня 2019 року (а.с.28, том 1).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведені правові норми та встановлені у справі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що реєстрація місця проживання на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 за іншою адресою, ніж фактичне місце проживання, не може бути підставою для відмови у прийнятті спадщини ОСОБА_5 .

Отже, вищенаведене дає підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, надав належні і допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про задоволення його позову.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Наведені відповідачем ОСОБА_3 в апеляційній скарзі доводи про те, що із даним позовом мав право звернутися лише ОСОБА_5 , колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки як встановлено з матеріалів спадкової справи, яка була відкрита приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Башинською Л. П., після смерті ОСОБА_4 та витягу із спадкового реєстру, ОСОБА_5 заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_5 не подавав, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, проте не оформив своїх спадкових прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставина постійного спільного проживання спадкоємця ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_4 судом детально не з`ясована є безпідставними, оскільки дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку, підтверджується факт, що ОСОБА_5 постійно проживав із своєю дружиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстрація місця проживання на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 за іншою адресою, ніж фактичне її місце проживання, не може бути підставою для відмови у прийнятті спадщини ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: