Номер провадження 2/754/2043/22
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/18046/21

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

ОСОБА_3 - третя особа 1

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-групп» - третя особа 2

Вимоги позивача: визнання права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав

Поляков Т.Ю. - адвокат позивача

Русанівська Д.Д. - адвокат відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який на виконання ухвали суду від 26.11.2021 про залишення позову без руху з надання строку для усунення недоліків позову подавався в новій редакції і посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань по поверненню коштів, просить у рахунок погашення боргу в сумі: 587500 грн. визнати за позивачем майнові права на об`єкт нерухомості у вигляді квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97 від 28.12.2020, укладеним між третьою особою 2 і відповідачем. Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що в строк обумовлений між позивачем і відповідачем позивач у жовтні 2021 звернувся до відповідача з проханням повернути борг, однак, відповідач борг не повернув.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема, позивач та адвокати сторін про час і місце розгляду справи повідомлялись під розписку, а треті особи поштою. Крім того, третя особа 1 додатково про час і місце розгляду справи повідомлялась СМС повідомлення, яке їй доставлено 08.02.2022 в 12:55:00, що підтверджується довідкою про доставку СМС.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Між третьою особою 2 і позивачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 4/3-78 від 21.12.2017 за яким третя особа 2 продала, а позивач купив майнові права на об`єкт нерухомості: однокімнатну кв. АДРЕСА_1 , вартістю на дату підписання цього договору: 587500 грн..

21.12.2017 між третьою особою 2 і позивачем укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 4/3-78 від 21.12.2017.

21.12.2017 між третьою особою 2 і позивачем укладена додаткова угода № 2 до договору купівлі-продажу майнових прав № 4/3-78 від 21.12.2017.

28.12.2020 позивач звернувся до третьої особи 2 з письмовою заявою про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 4/3-78 від 21.12.2017 і в цій же заяві позивач просив, щоб сплачені ним за цим договором кошти були зараховані згідно новоукладеного договору купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97, який укладений 28.12.2020 з його сином ОСОБА_2 у розмірі 587500 грн., що є особистим волевиявленням позивача.

Між третьою особою 2 і відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97 від 28.12.2020 за яким третя особа 2 продала, а позивач купив майнові права на об`єкт нерухомості: двокімнатну квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , вартістю на дату підписання цього договору: 587500 грн..

Позивач у своєму позові вказує, що між позивачем і відповідачем існували довірительні відносини і будь-яких інших документів, окрім зазначених вище укладено не було.

Згідно ст. 202 ЦК України, 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно ст. 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 208 ЦК України, 1. У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 510 ЦК України, 1. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. 2. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. 3. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно ст. 511 ЦК України, 1. Зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ст. 512 ЦК України, 1. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. 2. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. 3. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 513 ЦК України, 1. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. 2. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 516 ЦК України, 1. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ст. 520 ЦК України, 1. Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 521 ЦК України, 1. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно ст. 655 ЦК України, 1. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 656 ЦК України, 1. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. 2. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. 3. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. До договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. 5. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Згідно ст. 657 ЦК України, 1. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 662 ЦК України, 1. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. 2. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 12.4. укладеного між третьою особою 2 і відповідачем договору купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97 від 28.12.2020, зміни до цього договору вносяться у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Додатки та зміни до цього договору є невід`ємною частиною і мають однакову юридичну силу, якщо вони підписані сторонами.

У своєму позові позивач просить про проведення саме в судовому порядку заміни сторони правочину, а саме в договорі купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97 від 28.12.2020 до якого позивач жодного вішення не має і не є стороною цього договору.

Самим договором купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97 від 28.12.2020 та вищевказаними нормами права не передбачено право судів визнавати майнові права на об`єкт нерухомості в двосторонньому правочині, а саме договорі купівлі-продажу без згоди сторін цього договору за особою, яка до цього договору жодного відношення не має і не є стороною цього договору.

За наявності згоди третьої особи 2 і відповідача на набуття позивачем майнових прав на об`єкт нерухомості за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/3-97 від 28.12.2020, судове рішення не вимагається.

Про витребування майна в позові не йдеться.

Також у самому позові не пред`явлено позовних вимог про стягнення боргу саме в грошовому виразі, тому при вирішенні даного спору, суд не вирішення питання про стягнення боргу в грошовому виразі, як і не вирішує питання про наявність між сторонами спору договірних правовідносин з приводу суми: 587500 грн..

Вирішуючи даний спір саме в межах пред`явлених позовних вимог суд виходить з того, що чинним законодавством не передбачено право судів визнавати майнові права на об`єкт нерухомості в двосторонньому правочині купівлі-продажу без згоди сторін цього правочину за особою, яка до цього правочину жодного відношення не має і не є стороною цього правочину, а при згоді сторін цього правочину на набуття майнових прав на об`єкт нерухомості особою, яка не є стороною цього правочину, рішення суду не вимагається.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється за безпідставністю позовних вимог.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: