Справа № 331/361/22
Провадження № 2/331/962/2022
28 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря - Рухлової М.Ю.,
розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та стягнення аліментів.
В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини участі у її вихованні не бере, коштів на утримання не надає. Матеріальної допомоги від держави позивач також не отримує, тому дитина знаходиться на її повному утриманні. В даний час донька сторін проживає разом з позивачем. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні позивачем заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_2 відмовляється у передбаченому законодавством порядку дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3 за кордон для відпочинку та оздоровлення останньої. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування на морі. Виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття; надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України, а саме у період з 20.02.2022 року по 20.05.2023 рік без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 ; дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або її офіційному представнику, без дозволу (згоди) ОСОБА_2 , оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України, а саме у період з 20.02.2022 р. по 20.05.2023 р. та стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 05.07.2013 року.
Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.
Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховує, що визначеної позивачем суми в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде достатньо для належного утримання та розвитку спільної дитини сторін, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків.
Суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було.
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Щодо вимог позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини 2 ст. 150 СК України обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Стаття 10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
У ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або супроводі осіб, уповноважених ними.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.
Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами та доповненнями, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Згідно пунктів 4, 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 №152 зі змінами та доповненнями, паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років.; оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються, зокрема особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.
Як випливає з вищезазначеної норми Порядку, згода відповідача також необхідна для оформлення проїзних документів для виїзду особи, яка не досягла 16-річного віку, за кордон.
Відповідач діями, що спрямовані на відмову добровільно вирішити питання про видачу дозволу на виїзд дитини закордон, безпідставно зловживає своїми правами та діє всупереч інтересам дитини.
На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також те, що відповідачем заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надано, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_3 , зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку, оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України, а саме у період з 20.02.2022 року по 20.05.2023 рік без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або її офіційному представнику, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлювати документи для виїзду або супроводу малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України, а саме у період з 20.02.2022 року по 20.05.2023 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька