Справа № 454/2701/20 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/3983/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Львіввугілля», в якому просив стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок отриманого професійного захворювання.

Позов мотивовано наступним:

Позивач ОСОБА_2 20.02.2001р. був прийнятий на роботу електрослюсарем 4 розряду на шахту «Візейська» ДП «Львіввугілля» .

14.05.2001р. звільнений з роботи у зв`язку із призовом на військову службу.

20.08.2002р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем 4 розряду на ДВАТ шахта «Надія» .

21.04.2004р. звільнений з роботи за власним бажанням.

25.05.2004р. прийнятий на роботу електрослюсарем підземним 3 розряду на шахту Межирічанську .

06.10.2004р. переведений електрослюсарем підземним 4 розряду.

18.07.2007р. звільнений по переводу на шахту «Лісова» .

24.07.2007р. прийнятий на роботу на шахту «Лісова» підземним електрослюсарем ІІІ розряду.

01.11.2007р. переведений на посаду електрослюсаря підземного 4 розряду.

15.04.2015р. переведений на посаду електрослюсарем підземним 5 розряду.

12.12.2018р. звільнений з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в позивача погіршився стан здоров`я, внаслідок чого він неодноразово був змушений звертатись за медичною допомогою.

В періоди з 08.11.2016р. до 10.11.2016р., з 11.11.2016р. до 26.11.2016р., з 06.11.17р. до 13.11.2017р., з 14.11.2017р. до 28.11.2017р., та в 2018 році в період з 27.04- до 28.05, з 06.06. до 18.06.2018р., з 08.08. до 13.08.2018р., з 14.08 до 28.08.2018р., з 14.09. до 18.09.2018р., з 19.09 до 03.10.2018р. лікувався з діагнозами хронічна правобічна люмбоішальгія, хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний обструктивний бронхіт, пневмофіброз.

З 27.04.20218р. до 08.05.2018р. стаціонарно лікувався в КЗ «Львівська обласна лікарня відновного лікування №3» з діагнозом хронічний обструктивний бронхіт, ІІСт., фаза загострення, пневмофіброз, хронічна п/крижова радикулопатія.

З 08.11.2018р. до 21.11.2018р. стаціонарно лікувався в КЗ «Львівська обласна клінічна лікарня відновного лікування №3».

В період з 27.11.2018р. до 04.12.2018р. стаціонарно лікувався в Львівській обласній клінічній лікарні з діагнозом антракосилікоз, ускладнений хронічним бронхітом, емфізема легень, хронічна поперково-крижова радикулопатія.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.12.2018р. (далі Акт) проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці і вони характеризуються умовами в основному пов`язаними з роботою із підніманням та переміщенням вантажів масою 31 кг. до 2 разів на годину, запиленість повітря робочої зони, фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу, незручна робоча поза 36% робочої зміни, на колінах 19%.

Згідно виписки із довідки серії 10ААА № 257701 від 21.01.2019р., виданої Обласною МСЕК №1 позивачу вперше встановлено 45 % втрати працездатності.

Згідно довідки серії 12ААБ №333429 від 05.02.20р., виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.

Згідно довідки серії 10ААА від 05.02.2020р., виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Встановлена потреба в лікуванні, медикаментозному забезпеченню.

Внаслідок отримання професійного захворювання позивачу було завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він втратив працездатність, Постійно відчуває тупий, ниючий біль у попереково-крижовій ділянці, затерпання в правій нозі, корчі в двох ногах, обмеження рухів попереку, забруднення при ході.

У зв`язку із отриманим професійним захворюванням порушено всі нормальні умови мого життя; позивач відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; йому стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; він змушений докладати додаткових зусиль для організації життя.

Факт заподіяння моральної шкоди наявний, оскільки позивач частково на 45% втратив професійну працездатність в працездатному віці від професійного захворювання, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома перед рідними так і перед сторонніми людьми.

Всі вказані ним факти та обставини моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

У позивача не має можливості навантажувати свій організм, він навіть не може роботи найпростішу роботу по домашньому господарству.

Всі ці факти підтверджуються доданими до позову виписками із історії хвороби та копіями з медичних карток.

Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних обставинах, викликають у позивача також значні моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє, здоров`я вже не може бути відновлено.

При визначенні розміру моральної шкоди вважає, що необхідно врахувати, характер та об`єм фізичних, душевних, психічних страждань від отриманого професійного захворювання, тривалість лікування, втрату можливості повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін у його житті та життєвих зв`язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, характер отриманих виробничих травм та професійного захворювання, ступінь втрати професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків професійного захворювання , оцінює моральну шкоду розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнено з ДП «Львіввугілля» в користь ОСОБА_2 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок отриманого професійного захворювання.

Рішення суду в апеляційному порядку 21 вересня 2021 року оскаржив ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 .

Вважає, що судом зроблено помилкові висновки без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу,що судом правильно застосовано норми права, проте неправильно визначено розмір моральної шкоди. Моральну шкоду позивач оцінює в 50000 грн. і вважає розмір такої шкоди доведеним. Звертає увагу на судові рішення яким розмір моральної шкоди визначався в 50000 грн. за 50% втрати працездатності.

В апеляційній скарзі просить рішення суду змінити в частині розміру моральної шкоди і стягнути з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

30 грудня 2021 року від ДП «Львіввугілля» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що встановлена втрата працездатності позивачу вперше 23.01.2019 року з встановленням 45% втрати працездатності та 3-ої групу інвалідності. Втрата професійної працездатності встановлено до 28 січня 2022 року. В апеляційній скарзі просить відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 10 год. 30 хв. 31 березня 2022 року, є дата складення повного судового рішення - 31 березня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що компенсація завданої моральної шкоди у сумі 25000 грн. є достатньою з урахуванням глибини понесених моральних страждань, та ступеня вини відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19.12.2018р., було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці і вони характеризуються умовами в основному пов`язаними з роботою із підніманням та переміщенням вантажів масою 31 кг. до 2 разів на годину, запиленість повітря робочої зони, фізичне динамічне навантаження при переміщенні вантажу, незручна робоча поза 36% робочої зміни, на колінах 19%. (п.17 Акту).

Відповідно до виписки із довідки серії 10ААА №257701 від 21.01.2019р., виданої Обласною МСЕК №1 позивачу вперше встановлено 45 % втрати працездатності.

Згідно до довідки серії 12ААБ №333429 від 05.02.2020р., виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. Інвалідність встановлено на строк до 1 лютого 2022 року.

Відповідно до довідки серії 10ААА від 05.02.2020р., виданої обласною МСЕК №1 позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності. Встановлена потреба в лікуванні, медикаментозному забезпеченню.

Як видно зі змісту позовної заяви та пояснень позивача і його представника даних в суді першої інстанції, було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача та зроблено висновок про шкідливі умови праці , останній змушений був переносити моральні страждання, затрачав час на лікування, реабілітацію, а також з цього приводу було порушено нормальний уклад його життя.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, судом правильно враховано тяжкість завданої ОСОБА_2 моральної шкоди, глибину фізичних та душевних страждань, негативні зміни стану здоров`я позивача, який постійно відчуває болі, її тривалість.

Окрім цього, колегія суддів приймає до уваги, що втрата працездатності встановлена не остаточно, оскільки визначено, що позивач по справі потребує лікування і датою наступного переогляду є 28 січня 2022 року, а інвалідність 3 групи встановлена до 1 лютого 2022 року.

Скаржником не доведено, що в з`язку з діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди на суму в 50000 грн.

Покликання скаржника на судові рішення, якими стягнуто моральну шкоду - 50000 грн. за встановлену втрату працездатності 50% не є підставою для стягнення з відповідача по справі на користь позивача моральної шкоди в розмірі 50000 грн., оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію завданої моральної шкоди у сумі 25 000 грн.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 березня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник