Справа № 297/1446/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Бисаги Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Гецко Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що 21.11.2019 він придбав на електронних торгах ДП «Сетам» житловий будинок в АДРЕСА_1 . Після отримання всіх правовстановлюючих документів, він повідомив колишнього власника ОСОБА_4 про необхідність звільнення житлового будинку від особистих речей та сторонніх людей. Коли він прибув у с. Балажер Берегівського району разом з дружиною до належного йому будинку, то в такому знаходилися невідомі йому люди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в даному будинку протягом декількох років займалися підприємницькою діяльністю по наданню готельних послуг без будь-яких дозвільних документів. Крім того у відповідачів відсутній договір оренди зазначеного будинку. У зв`язку з перешкодою йому в доступі до належного майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 він звернувся із заявою до прокуратури Закарпатської області про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження та визнано його потерпілим. Відповідачі незаконно проживали у належному йому будинку в період з 13.12.2019 по 16.01.2020, користувалися газом, електроенергією заборгованість за яку так і не заплатили. При цьому відповідачі вимагали від нього компенсації за проведені роботи по переобладнанню будинку, встановлення дверей, умивальників, унітазів у розмірі 150 000,00 грн. Після чого відповідачі у належному йому будинку розбили стіни у ванних кімнатах, винесли двері, душову кабіну, умивальники, унітази. Вказаними діями відповідачі спричинили йому матеріальну шкоду в розмірі 22 233,00 грн. Крім того позивач зазначав, що йому спричинена моральну шкода, яка виразилася в душевних та фізичних стражданнях, так як він є інвалідом першої групи, хворіє і у зв`язку з незаконним діями відповідачів зазнав серйозних розладів здоров`я і як наслідок тривалого лікування, яку позивач оцінив у розмірі 50 000,00 грн.

З урахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 просив суд заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 знаходитись та заходити в приміщення належного йому будинку, а також на територію господарства, за адресою АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 22 233,00 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позов. Вважає зазначене рішення суду незаконним, необґрунтованим і таким, в якому не були в повному обсязі встановлені всі обставини, які мають значення для справи, в якому надані ним письмові докази були неправильно дослідженні та оцінені судом. Вказує, що ним було надано докази, які підтверджують що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинили йому майнову шкоду, так як вони незаконно, орендуючи без жодних на то документів будинок, за адресою АДРЕСА_1 , на протязі трьох років, аж до моменту його законного вселення в цей будинок, саме в цьому будинку вони проживали і здійснювали, знову ж таки незаконну, діяльність по наданню готельних послуг. Ці факти ними ж були підтвердженні в протоколах допиту в якості свідків у кримінальному провадженні, в яких вони були попередженні про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів. Також ОСОБА_2 , так ОСОБА_3 , проживаючи вже в належному йому будинку, в період з 18.12.2019 року по 16.01 2020 року, використовували як газ для опалення будинку та приготування їжі, так і електроенергію. Ні колишній власник будинку ОСОБА_4 , який вже довгий час знаходиться за межами України, ні ОСОБА_5 , в цей період часу в його будинку не проживали і не могли проживати, як і не могли, в апріорі, створити заборгованість по комунальним послугам.

Що стосується відсутності доказів направлення чи вручення мною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлення про необхідність звільнення спірного житлового будинку, то таке твердження суду є необґрунтоване оскільки, по-перше, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно проживали і здійснювали підприємницьку діяльність у згаданому будинку, а по-друге 18.12.2019 він прибув до свого будинку з трьома працівниками поліції, в присутності яких ознайомив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з документами на право власності і попросив їх забрати свої речі і покинути його будинок, що також підтверджується відповіддю на адвокатський запит начальника Берегівського відділу поліції від 08.01.2021. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції самі стверджували, що вони робили переобладнання ванних кімнат і що ними було на це потрачено власні кошти, а також декілька раз вони обмовились, що вони забрали своє майно, тобто двері і сантехніку, які він змушений був купувати та встановлювати. При цьому вказує, що без дозволу ОТП «Банку» вони не мали право проводити будь які ремонтні роботи в будинку, оскільки цей будинок був предметом іпотеки, а тим більше вони не мали право демонтувати дане обладнання, тобто робити погіршення стану будинку. Однак судом вказаного до уваги не взято.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 21.11.2019 ОСОБА_1 придбав на електронних торгах ДП «Сетам» житловий будинок в АДРЕСА_1 . Після отримання всіх правовстановлюючих документів, позивачем було повідомлено колишнього власника ОСОБА_4 , про необхідність звільнення житлового будинку від особистих речей та сторонніх людей.

Після звільнення житлового будинку було виявлено, що будинок фактично пошкоджено, і з нього без відома власника ОСОБА_1 було винесено майно, яке належало ОСОБА_1 , а саме пошкоджено і розкомплектовано дві ванні кімнати, шляхом зняття душової кабіни, умивальників, унітазів та дверей. Такими діями позивачу заподіяно майнову шкоду на загальну суму 15.057,50 грн, оскільки таке обладнання для ванних кімнат вимушений був придбати в ТОВ «Епіцентр» м. Мукачів. За час вимушеної відсутності позивача у власному будинку, відповідачі використовували для опалення будинку природній газ та споживали електроенергію за які не було розраховано та станом на 01.02.2020 року утворився борг за газ 5073,50 грн, електроенергію 2102,00 грн, який особисто сплатив 25.06.2020 року. У зв`язку з даними подіями стан здоров`я позивача погіршився і перебував на стаціонарному лікуванні з 04 по 24 березня 2020 року. Враховуючи його стан здоров`я, фізичний та соціальний стан, а також завдання відповідачами своїми неправомірними діями душевних і фізичних страждань, що призвело до отримання моральної шкоди, яку оцінено у розмірі по 25.000,00 грн з кожного відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того що позивачем обґрунтовано свої позовні вимоги на припущеннях, а тому такі вимоги є необґрунтованими. У матеріалах справи відсутні докази, які б обґрунтовували право позивача пред`являти вимоги саме до зазначених відповідачів.

Заслухавши пояснення сторін та перевіривши обставини справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, частини 1, 2 ст. 2 ЦПК України.

За змістом вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, ч. 1 ст. 5 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2019 ОСОБА_1 на електронних торгах ДП «Сетам» придбав житловий будинок в АДРЕСА_1 . А 13.12.2019 року приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу Закарпатської області - Гарапко Х.М. видано йому Свідоцтво про право власності на зазначений будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею, 0,2163 га.

Після отримання всіх правовстановлюючих документів, ОСОБА_1 повідомив колишнього власника ОСОБА_4 з яким був особисто знайомий про необхідність звільнення житлового будинку від особистих речей та сторонніх людей. Та коли прибув 18.12.2019 року у с. Балажер Берегівського району разом з дружиною до належного йому будинку, то в такому знаходилися невідомі йому люди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які там надавали послуги без жодного на те дозволу з поселення відпочиваючих, що приїхали лікуватись у термальних водах. Через деякий час до будинку зайшов ОСОБА_5 , який являється дядьком дружини власника ОСОБА_4 , який повідомив, що даний будинок не належить ОСОБА_1 так-як він має довіреність від власника на вчинення будь-яких правочинів щодо даного будинку. ОСОБА_5 в агресивній формі погрожував ОСОБА_1 насильством і кримінальним покаранням, а також знищенням належного йому майна і почав виганяти його з дружиною з власного будинку, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дав вказівку нікуди не виїжджати з будинку. У зв`язку з перешкодою йому в доступі до належного майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 він звернувся із заявою до прокуратури Закарпатської області про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, у зв`язку з чим було порушено кримінальне провадження та визнано його потерпілим. Відповідачі незаконно проживали у належному йому будинку в період з 18.12.2019 по 16.01.2020, користувалися газом, електроенергією заборгованість за яку так і не заплатили. При цьому відповідачі вимагали від нього компенсації за проведені роботи по переобладнанню будинку, встановлення дверей, умивальників, унітазів у розмірі 150 000,00 грн. ОСОБА_1 зазначив, що позаяк не було внесено до ЄРДР відомостей стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 то зазначена обставина і послужила підставою для звернення з позовом до таких осіб.

За загальним правилом процесуального закону особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки. Сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізуючи право на судовий захист. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві.

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову, і відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законом, конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом чи договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права, а суд, вирішуючи позов, повинен виходити з того, що не вправі втручатися в компетенцію правомочностей сторони.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Так, ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

А відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підтвердження обставин здійснення відповідачами майнової шкоди, яка полягає у пошкодженні й розкомплектуванні двох ванних кімнат, шляхом зняття душової кабіни, умивальників, унітазів та дверей, позивач посилається на матеріали кримінального провадження №0000460 у якому містяться докази позовних вимог. Обставини спричинення майнової шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_2 доводяться їх проживанням у житловому будинку в АДРЕСА_1 де здійснювали незаконну діяльність з надання готельних послуг. Саме ці факти були ними підтверджені в протоколах допиту в якості свідків у згаданому кримінальному провадженні.

У своїх поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ствердили суду, що перебували у житловому будинку АДРЕСА_1 з дозволу ОСОБА_7 та від його імені таким управляв ОСОБА_5 . Вони здійснювали доглядали за будинком та інколи приймали там туристів. 18.12.2019 року коли приїхав ОСОБА_1 то ними було про це повідомлено ОСОБА_5 який приїхав та з`ясовував усі питання з ОСОБА_1 . На прохання ОСОБА_5 залишились в згаданому будинку, щоб стерегти будинок. У грудні 2019 року в будинку проживав ОСОБА_8 який є братом ОСОБА_4 разом з сином, дружиною сина та онуком, а також двоє братів дружини сина. Декілька днів там проживав і ОСОБА_5 . Так вони робили покращення ванних кімнат, але нічого звідти не забирали. Більше того станом на 16.01.2020 року, коли приходили працівники поліції вся сантехніка була на місці та після цього більше не були у будинку. Такі ж доводи наведено і у відзиві на позов.

Сторонами стверджено, що на розгляді Берегівського районного суду знаходиться кримінальна справа № 297/1171/20 по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. ОСОБА_1 стверджує, що в даній кримінальній справі знаходяться докази винних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по заподіянні йому майнової шкоди. Водночас з тих доказів, які позивач додав до матеріалів даної справи із кримінального провадження не вбачається, що відповідачами були вчинені дії з пошкодження та розкомплектування двох ванних кімнат.

Разом з цим, вирішення питань щодо наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, належить до компетенції суду, оцінка яких буде дана при ухваленні кінцевого рішення в кримінальному судочинстві. Втручання суду в цивільному судочинстві у вирішення питання належності, достовірності та достатності доказів, які зібрано в кримінальному судочинстві є неприпустимим, позаяк порушує основні засади і принципи судочинства, зокрема, законність судового рішення, спеціалізацію судочинства, вирішення справи належним судом, встановленим законом.

За цих обставин, задоволення позову означало б штучне створення доказів, які у цивільному провадженні не створювались і не подавались суду, що суперечило б інституту юрисдикційності з розгляду цивільних і кримінальних справ та призвело б до створення правової невизначеності у правовідносинах.

Той факт, що позивач придбав сантехніку не може превалювати над обставинами недоведеності позовних вимог. А звідси, суд не може ухвалювати судове рішення яке б ґрунтувалось на припущеннях. Саме через ці обставини суд неспроможний оцінити можливість спричинення моральних страждань та перебування таких у причинно-наслідковому зв`язку із заявленими вимогами.

Наведене дає підстави колегії суддів дійти висновків, які вказують на те, що ОСОБА_1 не довів свої позовні вимоги, а тому суд першої інстанції підставно відхилив такі за недоведеності заявлених вимог. А звідси, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись приписами статей 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 квітня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: