Справа № 462/256/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки майна в праві спільної власності,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити 1/3 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,1130 га розташованої по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на день його смерті. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 , який був співвласником земельної ділянки площею 0,1130 га. Вказана ділянка також належить їй та відповідачу ОСОБА_2 на підставі спільної сумісної власності. 13 січня 2022 року вона звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Проте, листом нотаріальної контори від 13 січня 2022 року № 31/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не визначена частка померлого у спільній сумісній власності. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача, яка у судове засідання не з`явилася, проте 21 березня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить справу розглядати у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак 21 березня 2022 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає та просить його задовольнити.

18 січня 2022 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження.

15 березня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01 червня 1958 року серії НОМЕР_1 /а.с.7/.

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 11 cерпня 2003 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, реєстраційний номер №2208186, убачається, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а саме: ОСОБА_3 - 1/6 частки; ОСОБА_2 - 1/6 частки; ОСОБА_1 - 4/6 частки /а.с.25/.

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, виданим 31 липня 2000 року головою Рудненської селищної Ради народних депутатів, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1130 га, яка розташована по АДРЕСА_1 /а.с.6/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 /а.с.5/.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (оскільки спадщина відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином, у день його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1130 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ч. 1 ст.112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги за законом була його мати - позивач ОСОБА_1 , яка після смерті сина ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, будь-які інші особи з аналогічними заявами до органів нотаріату не зверталися /а.с.20/.

12 серпня 2003 року позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Лютою Л.А. зареєстроване в реєстрі за № 1-2062, з якого убачається, що позивач успадкувала після смерті свого сина 1/6 частини житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 13 вересня 1985 року /а.с.27/.

Разом з тим, листом Другої Львівської державної нотаріальної контори від 13 січня 2022 року № 31/02-14 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, площею 0,1130 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення частки, трьом співвласникам, один з яких помер, а нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю /а.с.8/.

У пункті 3.4 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, затвердженого постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 6, судам було роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З матеріалів справи убачається, що на день смерті ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,1130 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на праві спільної власності належала трьом співвласникам, а саме: покійному, його матері - позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю спадкодавця ОСОБА_3 та відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР, має право на спадкування після смерті сина як спадкоємець першої черги.

Отже, визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку має для позивача юридичне значення і необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно.

Беручи до уваги, що земельна ділянка площею 0,1130 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на праві спільної власності належала трьом співвласникам, а саме: покійному, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 , то виходячи з принципу пропорційності, передбаченому частиною 2 статті 370 ЦК України, а також враховуючи позицію відповідача (іншого співвласника земельної ділянки), яка позов визнала, суд приходить до висновку, що у судовому порядку слід визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1130 га, яка розташована по АДРЕСА_1 у цілому становила - 1/3.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, врахувавши визнання позову відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Беручи до уваги, що позивач у позовній заяві не ставить питання про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає, що витрати у виді сплаченого судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки майна в праві спільної власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1130 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , становила - 1/3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКП: НОМЕР_4 ).

Суддя:

Оригінал рішення.