Справа №557/294/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання - Довгалець Н.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Дем`яненко Л.П.

представника відповідача адвоката Андріюка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , з врахуванням уточнених позовних вимог, звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування позову, зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило земельна частка (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката РВ №02233134.

Зазначає, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 окрім неї, була її сестра ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі.

Вказує, що 22 березня 2006 року державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається із земельної частки (пай) розміром 2,58 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката РВ №02233134.

Однак, позивач вважає, що державним нотаріусом неправомірно видано вказане свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадщину після смерті матері, вона прийняла своєчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно. Таким чином, вважає, що нотаріус повинен був видати ОСОБА_2 на Ѕ частини спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

А тому, з урахуванням уточнення позовних вимог та посилаючись на норми права, що містяться в ст. ст. 549 ЦК УРСР (1963), ст. 1261 ЦК України (2004), просить суд, встановити факт прийняття ОСОБА_1 - спадкоємцем першої черги за законом, спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадком майном; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене 22.03.2006 №713 державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д., в частині визнання за ОСОБА_2 Ѕ частки у праві на спадкове майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. І.Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки; судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2020 року, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року, п. 2 Позовних вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в редакції від 02.03.2020 в частині визнання заповіту ОСОБА_3 недійсним - залишено без розгляду.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року, витребувано з Рівненського обласного державного нотаріального архіву (в разі наявності) належним чином завірену копію спадкової справи № 39222316 від 22.03.2006, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач та її представник - адвокат Дем`яненко Л.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в ньому та просили задовольнити. Позивач додатково зазначила, що протягом життя матері ОСОБА_3 та після її смерті мала безперешкодний доступ до майна померлої, разом з відповідачкою обробляла належну матері присадибну ділянку, тому вважає, що спадщину після смерті матері прийняла своєчасно шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Представник відповідача - адвокат Андріюк С.М. заперечив проти задоволення позову та зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивач знала про переоформлення відповідачем спадщини після смерті матері та була згідна з цим, при цьому сама допомагала у переоформленні.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що є чоловіком позивача, після смерті ОСОБА_3 сторони жили дружно, позивач їздила до батьківської хати, садили городину, допомагали по господарству, прибирали в будинку, купували нові речі в будинок, в якому проживала відповідач. З приводу оформлення спадщини позивач нічого не робила, приблизно через 6 місяців позивач знала, що сестра оформила спадкове майно, від працівників сільської ради.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона є дочкою позивача. Після смерті баби вони разом здійснювали поховання, постійно, майже кожен тиждень, а то й частіше, їздили до батьківської хати, садили городину, допомагали по господарству, прибирали в будинку, купували нові речі в будинок. Разом сиділи за столом, відповідач говорила, що матір є її сестрою і все батьківське майно є спільним. На пропозицію переоформити пай на матір відповідачка відмовила.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що сторони є рідними сестрами. Після смерті ОСОБА_3 , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Відносини погіршилися, коли на пропозицію переоформити пай на двох відповідачка відмовила.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що є родичкою сторін, які є її тіткою та хресною матір`ю. Після смерті ОСОБА_3 , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Відносини погіршилися, коли на пропозицію переоформити пай на двох відповідачка відмовила.

Допитана як свідок позивач ОСОБА_1 в судовому засідання вказала, сторони є рідними сестрами. Після смерті матері ОСОБА_3 , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Сестра завжди наголошувала, що батьківське майно є їх спільним майном. Як дізналася від людей про пай, попросила сестру його переоформити на двох.

Сестра відмовила, тому й виник даний спір. Вона своєчасно вступила в управління цим майном, тому вважає, що майно має бути оформлене на двох.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідання показав, що є сусідом відповідача. Сторони є рідними сестрами. Після смерті ОСОБА_3 , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Відносини погіршилися з приводу оформлення спадщини - паю. Позивач знала про оформлення майна на відповідача, позивач допомагала обробляти городи.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання зазначила, що вона є рідною дочкою відповідача. Після смерті баби - ОСОБА_3 , вони разом з тіткою здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. В 2006 році матір оформила спадщину на себе, про що в розмовах повідомляла для тітки. Матір проживала з батьками та їх доглядала. Коли матір захворіла та перестала допомагати продуктами для тітки, тоді й виник спір щодо поділу спадщини. Тітка знала про пай та інше майно.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що сторони є рідними сестрами. Після смерті ОСОБА_3 , вони разом здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Позивач знала зі слів відповідача, що вона оформляла спадщину. Доглядала ОСОБА_3 відповідачка.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що є дочкою відповідача. Після смерті баби - ОСОБА_3 , вони разом з тіткою здійснювали поховання, обробляли земельну ділянку, прибирали в будинку, спілкувалися як рідні сестри. Матір за пай частину грошей віддавала сестрі. В 2006 році матір оформила спадщину на себе, про що в розмовах повідомляла для тітки. Матір проживала з батьками та їх доглядала. Коли матір захворіла та перестала допомагати продуктами для тітки, тоді й виник спір щодо поділу спадщини. Тітка знала про пай та інше майно.

Суд, заслухавши сторін по справі та їх представників, свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. І.Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РВ №0223134 від 12 травня 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 повторно виданого Рівненським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 22 лютого 2020 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, в тому числі і на вищенаведене спадкове майно.

Згідно довідки Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 24.02.2020 №61, на день смерті ОСОБА_3 разом з нею проживали та були зареєстровані: дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_12 , внука ОСОБА_13 .

З довідки Жаврівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 12.11.2020 №411, вбачається, що ОСОБА_2 проживала разом ОСОБА_3 та вели спільне господарство.

Судом встановлено, що до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 відносились дочка ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 . Факт кровної спорідненості підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

З копії спадкової справи №185 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та заведеної 22 березня 2006 року вбачається, що 22 березня 2006 року до державного нотаріуса Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкаль В.Д. звернулась ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

22 березня 2006 року державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом №713 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах.

Натомість, позивач вважає, що державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д. неправомірно видано вказане свідоцтво про право на спадщину, вважає себе також спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав

В оцінці доводів позовної заяви, суд застосовує системний аналіз норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Отже, до вказаних спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ЦК УРСР.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 548 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У ст.560 ЦК УРСР встановлено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (стст.534, 553, 555 кодексу).

Відповідно до положень ст.561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини.

При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане й раніше закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, які заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає.

Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Аналогічні положення містяться й у ст.47 закону УРСР від 25.12.74 «Про державний нотаріат» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини).

При цьому ЦК УРСР не обмежував строку для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83 №4 судам роз`яснено, що відповідно до гл.4 закону від 25.12.74 «Про державний нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Таким чином, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу ОСОБА_1 нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Окрім того, Позивач обґрунтовувала свої вимоги про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що вона відповідно до статті 549 ЦК Української РСР прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, зокрема обробляла земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, утримувала її будинок та обробляла присадибну ділянку.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (частина перша статті 264 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, повинна довести цей факт у суді шляхом подання будь-яких фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що узгоджується з позицією КЦС ВС України викладеної в постанові від 03.11.2021 у справі № 452/938/18.

Згідно висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 30/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, довідка державної податкової служби про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки, інші документи.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач як на підтвердження обставин, що мають значення для справи, посилалася на показання свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Вказані свідки у судовому засіданні підтвердили факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном спадкодавця.

Водночас, суд не приймає до уваги показання свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , зокрема допитаної як свідка позивача ОСОБА_1 , оскільки вказані показання є суперечливими між собою, не підтверджено жодним зі свідків, що ОСОБА_1 вступила в управління та володіння спадковим майно після смерті ОСОБА_3 , в тому числі й протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а також такі показання частково спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 .

При цьому, суд звертає до уваги, що предметом доказування у цій справі є обставини майже двадцятирічної давнини і достовірність та точність повідомлених відомостей свідками можна обґрунтовано поставити під сумнів.

Таким чином, суду на надано беззаперечних доказів щодо прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном спадкодавця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тому позовна вимога про встановлення факту прийняття спадщини задоволення не підлягає.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене 22.03.2006 №713 державним нотаріусом Гощанської районної державної нотаріальної контори Строкалем В.Д., в частині визнання за ОСОБА_2 Ѕ частки у праві на спадкове майно ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП ім. І.Франка Гощанського району Рівненської області розміром 2,58 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки, оскільки така вимога є взаємопов`язаною з вимогою про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, суд вважає понесені позивачем судові витрати залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 253-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 01.04.2022.

С у д д я Д.В. Пацко