Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5326/21
Номер провадження2/711/615/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді: Казидуб О. Г.

секретаря судового засідання: Зайцевій О. І.

представника позивача: Кирман В.О.

відповідача: ОСОБА_1

неповнолітньої: ОСОБА_2 , 2009р.

представника третьої особи : Барабанщикової О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Черкаська міська рада (м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивують тим, що відповідно до по квартирної картки (Форма 17) за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , 1965 р.н., ОСОБА_3 , 1988 р.н., ОСОБА_2 , 2009 р.н.

За вказаною адресою ОСОБА_1 зареєстрований з 15.02.1989 року, ОСОБА_2 з 30.10.2013 року у зв`язку з тим, що вказана кімната № АДРЕСА_2 була надана ОСОБА_1 як наймачу даної кімнати для проживання сім`єю, що підтверджується випискою з будинкової книги.

На підставі акту опитування сусідів від 22.04.2021 № 113 було встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які прописані в кімнаті АДРЕСА_2 з 2011 року не проживають у вищевказаній кімнаті та комунальні послуги не сплачують.

Згідно листа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сагайдачного 170» від 21.04.2021 № 64, в кімнаті АДРЕСА_2 фактично ніхто не проживає з 2011 року по теперішній час. З дня створення ОСББ «Сагайдачного 170» заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по оплаті на утримання будинку та прибудинкової території станом на 01.05.2021 становить 5008,19 грн.

У відповідності до листа КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради від 20.04.2021 № 168, заборгованість станом на 01.04.2021 за адресою: АДРЕСА_2 за послуги з вивезення та захоронення ТПВ становить 4308,97 грн. Оплата за надані послуги споживачами вищезазначеної кімнати не здійснювалися жодного разу.

Згідно до вимоги про сплату боргу, яка направлялася споживачам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_2 ВП «Черкаська ТЕЦ», ПрАТ «Черкаське хімволокно», наявна заборгованість за надані комунальні послуги, яка станом на 01.04.2021 становить 36053,94 грн.

Також, відповідно до довідки УК «Нова якість «Благоустрій» від 21.04.2021 № 36 заборгованість за вивезення негабаритних відходів за АДРЕСА_2 станом на 01.04.2021 становить 816,40 грн.

Відповідно до листа відділу супроводу оформлення майнових прав та приватизації житла департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20.04.2021 № 53, кімната АДРЕСА_2 , не приватизована, а тому, відповідно, дана кімната перебуває у комінальній власності територіальної громади м. Черкаси.

Просять суд визнати ОСОБА_1 , 1965 р.н., ОСОБА_3 , 1988 р.н., ОСОБА_2 , 2009 р.н., такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 . Судові витрати покласти на відповідачів.

20 вересня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.

30 листопада 2021 року ухвалою суду, занесеної до протоколу судового засідання, залучено в якості третьої особи Орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Представник позивача за дорученням Кирман В.О. в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що в даній кімнаті він був в минулому році. В цьому році він ще там не був, в зв`язку з тим, що погано ходив транспорт, а потім розпочалася війна. Також, йому не вистачає на проїзд коштів. Зазначив, що кімнату він отримав, на той час там проживав з першою дружиною ОСОБА_5 , яка померла. Разом з першою дружиною у нього було 2 дітей. Після смерті першої дружини він одружився на ОСОБА_6 , яка в 2019 році теж померла. З другою дружиною у нього є спільна дитина ОСОБА_7 . До смерті другої дружини вони проживали разом в цій кімнаті в гуртожитку. Але, оскільки, дружина хворіла, то вони мігрували то до матері, то в кімнату в гуртожитку. Оскільки, у жінки було двоє своїх дітей і вона йому народила третю, він не справлявся з ними. Тому, дочка ОСОБА_7 переїхала до бабусі за місто, але на вихідних вона приїжджає до м. Черкаси. Ним не було приватизовано кімнату, в зв`язку з тим, що він займався здоров`ям то однієї жінки, то іншої. В кімнаті є його речі, є диван, ліжко, телевізор, машинка, холодильник. Має намір періодично сплачувати за кімнату.

Неповнолітня ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає з бабусею ОСОБА_8 , якій 67 років, з 2019 року, разом з двома сестрами. Одна з них є повнолітньою, а одна є неповнолітньою. Там де проживає з бабусею, там вона і ходить до Гельмязівської школи, до 7 класу.. В м. Черкаси разом приїжджає разом з папою. Має намір після закінчення 9 класу повернутися до м. Черкаси разом з папою та продовжити навчання тут.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради за дорученням Барабанщикова О.А. в судовому засіданні зазначила, що дитина ОСОБА_2 народилася в повній сім`ї. Але її мати померла, батько «запив», тому, дитина проживала разом з бабусею. На її думку, дитина проживала за межами м. Черкаси в зв`язку з незалежними від неї обставинами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, яке відбулося 24 січня 2022 року, пояснила, що ОСОБА_1 разом з дітьми прописані в цій кімнаті. Зазначає, що ОСОБА_3 намагався проживати в цій кімнаті, але зараз його там немає. Зазначила, що люди говорять, що на даний час ОСОБА_3 знаходиться за кордоном. Самого ОСОБА_10 останній раз бачили років п`ять тому, ОСОБА_7 є його дочкою від іншого шлюбу. За дану кімнату ніхто не сплачує, відповідачів, навіть, намагалися розшукати за допомогою поліції.

Свідок ОСОБА_11 , яке відбулося 24 січня 2022 року, пояснила, що вона мешкає за адресою АДРЕСА_4 . ЇЇ квартира знаходиться на третьому поверсі, а квартира ОСОБА_12 знаходиться на 5 поверсі. Вказує, що з сім`єю ОСОБА_13 вони одночасно заселялися в цей будинок, це була непогана сім`я, але потім вони роз`їхалися. Потім деякий час там проживав ОСОБА_3 . Роки півтори тому вона зустріла ОСОБА_12 і запитала в нього чи буде він там проживати, на що він тільки звів плечима. Вона в цьому будинку прибирає та бачить, що в квартирі нікого не має, вікна не світяться. В квартирі ніхто не проживає з 2016 року .

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до поквартирної картки за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з повідомлення № 53 від 20.04.2021 року Начальника Відділу супроводу оформлення майнових прав та приватизації житла ОСОБА_14 , в реєстрі приватизованого державного житлового фонду м. Черкаси відсутня інформація щодо приватизації квартир за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Черкаси.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252358843 від 13.04.2021, право власності за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до Листа № 64 від 21 квітня 2021 року Голови правління ОСББ «Сагайдачного 170» , відповідно до акту опитування по квартирі АДРЕСА_2 фактично ніхто не проживає з 2011 року по теперішній час. З дня створення ОСББ «Сагайдачного 170» заборгованість по оплаті на управління утриманням будинку та прибудинкової території станом на 01.05.2021 року становить 5008,19 грн.

Відповідно до Акту опитування сусідів № 113 від 22.04.2021 року, складеного ОСОБА_15 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_7 ), посвідченого Головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Дніпровський» Здоровенко Л.П. - в квартирі АДРЕСА_2 ніхто не проживає з 2011 року по теперішній час.

Як вбачається з Листа № 168 від 20.04.2021 року директора КП «Черкаська служба чистоти» Черкаської міської ради, станом на 01 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 заборгованість за послуги з вивезення та захоронення ТПВ становить 4308,97 грн. Оплати за надані послуги споживачами не здійснювалися жодного разу.

Також, на адресу АДРЕСА_2 ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» було направлено Вимогу про сплату боргу, в якому інформується про наявну заборгованість за спожиті комунальні послуги станом на 01 квітня 2021 року в розмірі 36053,94 грн.

Відповідно до Довідки № 36 від 21.04.2021 року, виданої бухгалтером УК «Нова якість «Благоустрій» Кохан А.Г., заборгованість за вивезення негабаритних відходів за адресою АДРЕСА_2 станом на 01.04.2021 року складає 816 грн.40коп.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 327 ЦК України, у комунальні власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом 6 місяців.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_6 без поважної причини більше шести місяців.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_6 .

Відносно позовної вимоги щодо визнання ОСОБА_2 , 2009 р.н., такою, що втратила право користування житловим приміщенням суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

За приписами ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Відповідно до ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини.

Відповідно до частини другої ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Житлові права членів сім`ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 , 2009 р.н. з 30.10.2013 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 та з моменту реєстрації набула права користування цим житлом (сервітут). Такий сервітут установлюється законом, тому для його виникнення не потрібно укладення батьками та дітьми спеціального договору про користування житлом (ч. 1ст. 402 ЦК України).

Крім того, для припинення сервітуту підстав не має, оскільки його було встановлено відповідно до ч.1 ст. 402 ЦК України. Припинення сервітуту можливе лише у випадку добровільного зняття неповнолітнього з місця реєстрації (п. 2 ч. 1 ст. 406 ЦК України, відмова від нього особи, в інтересах якої встановлено сервітут).

Згідно з ч.ч. 1,2, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірному будинку не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку неповнолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання.

Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 19.05.2021 № 759/19579/17 та від 09.09.2020 №755/16152/16-ц.

Позбавлення неповнолітньої дитини права користування житловим приміщенням може відбуватися лише у разі наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування, який в матеріалах цивільної справи відсутній.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду №206/4028/18 від 16.12.2020 .

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 , 2009 р.н., в силу свого віку, не може самостійно проживати за місцем реєстрації. Вона проживає за межами міста, в зв`язку з незалежними від неї обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 , 2009 р.н., задоволенню не підлягають.

Відносно судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивачем Черкаською міською радою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн.00коп. (платіжне доручення № 133 від 14 липня 2021 року).

Як вбачається з копії посвідчення Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

А тому, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь Черкаської міської ради судового збору в розмірі 2270 грн. 00коп.

На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321, 402 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 11, 60, 141, 206, 258-273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Черкаської міської ради до ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання осіб такими, що втратили на користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_12 , 1965 р.н., ОСОБА_3 ,1988р.н., такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

Решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Черкаської міської ради судовий збір в розмірі 2270,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2022 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб