Номер провадження: 22-ц/813/700/22
Номер справи місцевого суду: 509/3335/21
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №509/3335/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 8 листопада 2021 року у складі судді Гандзій Д.М., -

в с т а н о в и в :

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2021 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за комунальні послуги в сумі 30332,03 грн., інфляційні втрати в сумі 3431,60 грн., 3% річних в сумі 1264,00 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн. (а.с.93-100).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 8 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн. (а.с.109-111).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору (а.с.115-120).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду заяви, яке відбулося 8 листопада 2021 року. В позові зазначено, що судові витрати складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу. Протягом розгляду справи позивачем не надано розрахунку та доказів витрат на професійну правничу допомогу, що мало бути підставою для відмови позивачу у відшкодуванні цих витрат згідно вимог частини 2 статті 134 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу адвоката є явно неспівмірними зі складністю справи, яка є малозначною, обсягом наданих послуг, часом на виконання робіт адвокатом та ціною позову. Зі змісту позову видно, що позовна вимога як стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем взагалі не була заявлена. Якби дійсно позовна вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу була заявлена, то це потягло б за собою збільшення ціни позову та, відповідно, збільшення розміру судових витрат, який підлягав сплаті при поданні позову, проте такі обставини відсутні. Більш того, стягнення судових витрат, якщо б вони були заявлені у позові, повинно здійснювати виключно ухваленням додаткового рішення, а не за ухвалою суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Бобрешова С.А. в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 було надано до суду Договір про надання правничої допомоги №01/21/07/2020 від 21 липня 2020 року, укладений між АО «Савенко і Партнери. Адвокат з 2011» в особі адвоката Бобрешової С.А. та ОСОБА_1 , відповідно до якого гонорарні відносини, компенсація витрат, пов`язаних з виконанням цієї угоди, та інші умови врегульовані додатковою угодою. Відповідно до додаткової угоди до Договору №01/21/07/2020 від 28 жовтня 2021 року про надання правничої допомоги гонорар становить 25000,00 грн., на підтвердження понесених витрат надано квитанцію №16 від 28 жовтня 2021 року та розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги. Факт понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн. було належним чином доведено (а.с.187-189).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну судового рішення щодо витрат з огляду на наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Приписами частини 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями пункту 4 статті 1, частини 1 статті 26, частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-УІ адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги є домовленістю, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 19 Закону України №5076-УІ видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 30 Закону №5076-УІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішеннях ЄСПЛ зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року 10 грудня 2009 року, справа «Гмайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 205 року).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2021року в справі №910/12876/19, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, серед іншого, зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 було надано до суд Договір про надання правничої допомоги №01/21/07/2020 від 21 липня 2020 року, укладений між АО «Савенко і Партнери. Адвокат з 2011» в особі адвоката Бобрешової С.А. та ОСОБА_1 , відповідно до якого гонорарні відносини, компенсація витрат, пов`язаних з виконанням цієї угоди, та інші умови врегульовані додатковою угодою. Відповідно до додаткової угоди до Договору №01/21/07/2020 від 28 жовтня 2021 року про надання правничої допомоги гонорар становить 25000,00 грн., на підтвердження понесених витрат надано квитанцію №16 від 28 жовтня 2021 року та розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Отже, ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у справі №509/3335/21 надано, витрати на таку допомогу адвокат та клієнт визначили у розмірі 25000,00 грн. гонорару, витрати понесені та підтверджені.

Поряд з цим, при покладенні в порядку в порядку пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судових витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, на відповідача суд вважає, що втрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви; додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання; неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Отже, у сенсі положень статті 270 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється прийняттям додаткового рішення, ухвалу ж суд постановляє лише у разі відмови у прийнятті додаткового рішення. Доводи апеляційної скарги щодо процесуального документа про розподіл судових витрат, що має бути ухвалений судом, приймаються.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

У справі №509/3335/21 позивачу ОСОБА_1 надано професійну правничу допомогу.

В позовній заяві зазначено про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 908,00 грн., та витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду про задоволення позову, що узгоджується з положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України.

В справі відсутні докази того, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вручена ОСОБА_2 чи хоча б направлена їй, з огляду на що ОСОБА_2 була позбавлена процесуальної можливості подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, довести на стадії розгляду заяви в суді першої інстанції неспівмірність витрат тощо.

Сторони не викликались в судове засідання для розгляду заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Дійсно, процесуальний закон не зобов`язує суд викликати сторони, інших учасників справи в судове засідання для розгляду питання відшкодування судових витрат, однак у даному випадку розгляд питання щодо витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні був би правильним, зважаючи на те, що заяву про стягнення витрат було подано після ухвалення рішення, що таку заяву не вручено відповідачу.

За таких обставин, суд виходить з того, що має бути розглянуто в апеляційній інстанції питання зменшення розміру витрат, оскільки в першій інстанції відповідач була процесуально позбавлена права заявити про це.

За доводами апеляційної скарги справа є малозначною, ціна позову становить 35027,63 грн., з огляду на що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, часом на виконання робіт адвокатом та ціною позову.

Дані доводи апеляційної скарги приймаються частково. З огляду на неспівмірність витрат із ціною позову та зважаючи на ту обставину, що ОСОБА_2 має на утриманні трьох дітей, зі сплати аліментів на утримання яких наявною є значна заборгованість, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування понесених витрат та присудити до стягнення четверту частину від заявлених позивачем витрат.

Доводи апеляційної скарги в частині закриття провадження в справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України за відсутністю предмета спору не заслуговують на увагу, оскільки судові витрати не є позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.367, 369, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 8 листопада 2021 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - змінити.

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 6250 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова