У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2022 Справа №607/3856/22

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, Дзюбич В.Л. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності свідоцтва про одруження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась із заявою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з участю заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності їй свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , що видане 07 листопада 1971 року з прізвищем ОСОБА_2 , яке не збігається з прізвищем та по батькові зазначеним у паспорті.

Вважаю, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (надалі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Разом цим, п. 12 вказаної постанови встановлює, що заяви про встановлення факту належності свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в окремому провадженні, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до положень ч.3 ст. 315 ЦПК України - справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Із змісту поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що остання просить встановити факт належності їй свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , що видане 07 листопада 1971 року з прізвищем ОСОБА_2 , яке не збігається з прізвищем та по батькові зазначеним у паспорті.

Отже, прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 суперечить положенням ч. 3 ст. 315 ЦПК України, оскільки - справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, яким є свідоцтво про одруження, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Керуючись ст. 293, ч.3 ст. 315 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності їй свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , що видане 07 листопада 1971 року з прізвищем ОСОБА_2 , яке не збігається з прізвищем та по батькові зазначеним у паспорті.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена заявником шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

СуддяВ. Л. Дзюбич