ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/778/22 Справа № 177/1609/20 Суддя у 1-й інстанції - Ступак С. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ратушної Руслани Павлівни на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Ступак С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 11.02.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №4480, відповідно до умов якого Банк встановлює позичальнику кредитний ліміт у розмірі 148300 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином виконувати та повернути плату за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56 % річних. Згідно умов Кредитного договору, строк кредиту - 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення Банку про закінчення строку кредиту. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 16.11.2020 року становить 189210,81 грн.

Окрім того, 19.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір про встановлення кредитного ліміту №7263, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 321 600,00 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином виконувати та повернути кредит в строк до 19.07.2022 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 19.07.2019 року по 18.05.2020 року - 3% від суми кредиту, з 19.05.2020 року по 18.02.2021 року - 2,5% від суми кредиту, з 19.02.2021у по 18.11.2021 рік - 1,5% від суми кредиту, з 19.11.2021 року по 19.07.2022 рік - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001 %, на прострочену заборгованість за Кредитом 56,0% річних. У порушення умов кредитного договору, Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у Відповідача перед Позичальником виникла заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 16.11.2020 року становить 36 2191,4 грн.

Враховуючи викладене, загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитними договорами становить 554 402,21 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», суму заборгованості за кредитним договором №4480 від 11 лютого 2019 року у розмірі 189 210,81 гривень, з яких 131 442,90 гривні - залишок строкового кредиту, 6 027,79 гривні - залишок нарахованих строкових відсотків, 16 821,59 гривень - залишок простроченого кредиту, 34 918,53 гривень - залишок прострочених відсотків, та суму заборгованості за кредитним договором №7263 від 19.07.2019 року у розмірі 362 191,40 гривень, з яких 288 760,03 гривень - залишок за простроченим кредитом, 1 071,37 гривень - залишок прострочених відсотків; 72 360,00 гривень - залишок прострочених комісій. (а.с.39-41)

Ухвалою суду від 23 липня 2021 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ратушної Р.П. заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року, скасовано. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» суму заборгованості за Кредитним договором №4480 від 11 лютого 2019 року у розмірі 186 155,52 гривень, з яких 128 387,61 гривні - залишок строкового кредиту, 6 027,79 гривні - залишок нарахованих строкових відсотків, 16 821,59 гривень - залишок простроченого кредиту, 34 918,53 гривень - залишок прострочених відсотків, та суму заборгованості за Кредитним договором №7263 від 19.07.2019 року у розмірі 362 191,40 гривень, з яких 288 760,03 гривень - залишок за простроченим кредитом, 1 071,37 гривень - залишок прострочених відсотків; 72 360,00 гривень - залишок прострочених комісій.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» судовий збір у розмірі 8271,03 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмолено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ратушна Р.П. просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро»:

за кредитним договором № 4480 від 11.02.2019 року 128 387,61 грн. - залишку строкового кредиту, 6 027,79 грн. - залишку нарахованих строкових відсотків та ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні;

за Кредитним договором № 7263 від 19.07.2019 року 72 360,00 грн. залишку прострочених комісій та ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні,

за Кредитним договором № 7263 від 19.07.2019 року в частині стягнутої судом суми залишку простроченого кредиту за кредитним договором № 7263 від 19.07.2019 року у сумі 288 760, 03 грн. ті ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні.

Ухвалити нове рішення про стягненн з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» за Кредитним договором № 7263 від 19.07.2019 року 90 148,03 грн. залишку простроченого кредиту. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на невірне застосування судом норм матеріального права та неврахування висновків Великої Палати Верховного суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц про те, що, якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про дострокове стягнення заборованості за договором споживчого кредитування, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Оскільки, між сторонами було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4480 від 11.02.2019 року, з встановленням терміну повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 11.02.2021 року, дострокове стягнення заборгованості за цим Договором можливе виключно при виконанні кредитором вимог щодо обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, чого позивачем зроблено не було, а тому звернення позивача з вимогами повернення споживчого кредиту, строк сплати якого не настав, є передчасним.

Крім того, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, до якого надано докази направлення копії сторонам АТ «Банк Кредит Дніпро» зазначає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено договір №4480 про встановлення кредитного ліміту, предметом якого є обслуговування банком поточного рахунку клієнта № НОМЕР_1 , відкритого в банку - рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу - кредитної картки, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії. Ліміт кредитної ліній на дату укладання договору становить 148300,00 гривень.

Згідно розділу І п. 1.2.3 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 48% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців(а. с. 6).

Відповідно до п. 2.1. Договорів про встановлення кредитного ліміту від 11 лютого 2019 року, банк нараховує проценти за користування кредитом у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, не враховується перший і не враховується останні день користування кредитом. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожної реєстраційного дня банку.

Відповідно до п. 2.3. Договорів про встановлення кредитного ліміту від 11 лютого 2019 року, розмір обов`язкового платежу становить 2,00% від суми фактичної заборгованості за договором, визначеної відповідно до умов УДБО, та суми нарахованих процентів і комісій за користування кредитом станом на останній банківський день місяця, за яким сплачується обов`язковий платіж.

В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16.11.2020 року становить 189 210, 81 грн. з яких: залишок строкового кредиту - 131 442, 90 грн., залишок нарахованих строкових відсотків - 6027, 79 грн., залишок простроченого кредиту - 16 821, 59 грн., залишок прострочених відсотків - 34 918,53 грн.

19 липня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №7263 предметом якого є надання банком клієнту грошових коштів у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Сума кредиту становить 321600,00 гривень (а. с. 5).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору від 19 липня 2019 року, банк надає грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.2 строк кредитування становить 36 місяців датою останнього платежу, згідно з графіком визначено до 19 липня 2022 року. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 19.07.2019 по 18.05.2020 року встановлена у розмірі 3% від суми кредиту, з 19.05.2020 року по 18.02.2021 року -2,5% від суми кредиту, з 19.02.2021 року по 18.11.2021 року - 1,5% від суми кредиту, з 19.11.2021 рокупо 19.07.2022 року - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість, 0,001% , на прострочену заборгованість за кредитом 56, 0% річних.

З наявного Графіку погашення за Договором №7263 вбачається, що станом на 16 листопада 2020 року загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 складає 362191,40 гривень, з яких 288760,03 гривень - залишок за простроченим кредитом, 1071,37 гривень - залишок прострочених відсотків; 72360,00 гривень - залишок прострочених комісій (а. с. 12-13).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором з урахуванням наданих відповідачем квитанцій, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 та наявність у зв`язку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором достроково.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішення спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статтей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред`явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК України

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон № 1023-ХІІ застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону № 1023-ХІІ у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Закон України «Про споживче кредитування» встановлює загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 №НОМЕР_1 від 11 лютого 2019 року, та кредитний договір № 7263 від 19.07.2019р. є договорами споживчого кредиту, отже законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-УІІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Отже, не дивлячись на ненаправлення АТ «Банк Кредит Дніпро» відповідачу вимоги щодо дострокового погашення заборгованості за Кредитним договором в відповідності до положень ст. 16,1050,1054 ЦК України Банк вправі звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості з боржника в тому числі з вимогами щодо дострокового повернення частини кредиту.

Звертаючись з позовом до відповідача про стягнення кредиту вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України Про споживче кредитування на час укладення кредитного договору, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту (це сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит) та загальних витрат за споживчим кредитом (це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту);

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегулювано в частині другій статті 8 Закону № 1734-VIII.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:

1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;

2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Таким чином, Закон № 1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).

Таким чином, законом передбачено, що до витрат споживача за кредитним договором відносяться витрати, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи комісії.

У зв`язку з вищевикладеним доводи апеляційної скарги щодо незаконності встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції д безпідставними.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, , натомість позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

ОСОБА_1 , ознайомившись з умовами кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього, проте у подальшому виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови договору про споживчий кредит визначені ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Кредитного договору, такий договір, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину і є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором укладеного 11 лютого 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 та кредитним договором №7263 від 19 липня 2019 року.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, є необґрунтованим, оскільки фактичні обставини у справі №638/13683/15-ц є відмінними від обставин цієї справи, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів ЗУ «Про захист прав споживачів». Лише з 10 червня 2017 року на ці відносини поширюються Закон України «Про споживче кредитування», оскільки в даній справі: кредитні договори укладені в 2019 році, законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-УІІІ.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції зазначено не всі платежі зроблені відповідачем, оскільки судом першої інстанції були проведені перерахунки відповідно до наданих відповідачем квитанцій, що відображено в судовому рішенні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення по суті позовних вимог, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ратушної Руслани Павлівни - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: