Справа № 462/3378/21 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/4270/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Крайник Н.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він є клієнтом ПАТ Державний ощадний банк, має відкритий рахунок в цій банківській установі та користується платіжною карткою для можливості розпоряджатись своїми грошовими коштами, що знаходяться на цьому банківському рахунку.

В ніч з 06 на 07.06.2019 року у позивача було викрадено платіжну картку цієї банківської установи та його мобільний телефон. Для запобігання незаконного зняття грошових коштів з свого рахунку сторонніми особами, він близько 16.00 год. 07.06.2019 року звернувся у найближче відділення цієї банківської установи по вул. Люблінській, 96 (ТВБВ 10013/0324) з метою блокування діючої на той момент платіжної картки до його рахунку. По факту викрадення платіжної картки та мобільного телефону він 02.07.2019 р звернувся із заявою у Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про що внесено запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0002059. Про те, що вказану картку викрадено, позивач повідомив представнику банківської установи Іл`їв Христині. Провівши ряд операцій на своєму комп`ютері, вказаний представник банківської установи повідомила йому, що вказаною викраденою карткою сторонні особи вже не зможуть скористатись, оскільки з даного моменту така платіжна картка буде вважатися закритою. Після чого позивачу було повідомлено, що певна сума коштів особою, що викрала його картку, вже знята з його рахунку та повідомлено залишок коштів, а саме більше 20 тис. гривень. Йому було запропоновано прийти на відділення через 14 робочих днів для отримання нової банківської платіжної картки. 24.06.2019 року, отримавши нову платіжну картку до свого рахунку, ОСОБА_1 перевірив баланс картки. Виявилось, що на його рахунку відсутні грошові кошти, які там знаходились на момент закриття/блокування представником банку його попередньої платіжної картки, залишок коштів становив лише 3 грн. В цей день позивач звернувся до представника Банку з метою отримання пояснень, куди зникли гроші з його поточного рахунку. Представником банку йому було роз`яснено, що кошти були зняті ще до закриття викраденої платіжної картки, однак система підтягнула та показала ці операції в системі значно пізніше. Розуміючи, що дана інформація не відповідає тій, що була йому надана в день закриття/блокування попередньої картки 07.06.2019 року, позивач замовив виписку по своєму картковому рахунку за період з 01.01.2019 року по 01.07.2019 року Отримавши банківську виписку операцій по своєму рахунку, що відкритий в АТ "ОЩАДБАНК", він зробив висновок, що після здійснення ним дій по блокуванню та закриттю платіжної картки сторонніми особами були проведенні ряд операцій, а саме 08.06.2019, 09.06.2019 та 10.06.2019. Загальна сума грошових коштів, згідно банківської виписки по рахунку, що знята з його рахунку після закриття платіжної картки - склала 25108,95 грн. З приводу даної ситуації, він неодноразово звертався на адресу відповідача з листами, претензіями та скаргами, зокрема 02.07.2019, 02.08.2019, 06.08.2019, 31.01.2020. Однак, всі ці звернення не принесли бажаного результату. На всі його звернення позивач отримував лише відмову, брехню та звинувачення в тому, що лише він винен у цій ситуації, що сталась з його грошовими коштами. З врахуванням наведеного просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані кошти в розмірі 25108,95 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача пеню, що нараховується за безпідставне списання грошових коштів з рахунку позивача за період з 10.06.2019 р. по 17.05.2021 р., яка складає 18429,28 грн. (25 108,95 грн. х 0,38/365 х 705 днів). Даний розмір пені визначений позивачем на підставі п.32.3.2 ст. 32 ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні , в якому вказано, що у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У відповідь на адвокатський запит адвоката позивача, що був скерований на адресу відповідача 21.04.2021 з метою отримання інформації про розмір процентної ставки, що встановлена (була встановлена) відповідачем по короткострокових кредитах в період з 08.06.2019 р по дату запиту, від відповідача була отримана відповідь про те, що розмір такої процентної ставки складав та складає 38%. Період за який нараховується вказана пеня складає 705 календарних дні (з 10.06.2019 р. по 17.05.2021 р.), таким чином розмір пені розраховний позивачем становить 18429,28 грн. Просив позов задоволити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України про стягнення безпідставно списаних грошових коштів задовольнити частково.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди у розмірі 42886,09 грн. (сорок дві тисячі вісімсот вісімдесят шість гривень дев`ять копійок), яка складається з: 25108,95 грн. (двадцять п`ять тисяч сто вісім гривень дев`яносто п`ять копійок) - особисті кошти, безпідставно списані з банківського рахунку та 17777,14 грн. (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят сім гривень чотирнадцять копійок) - пеня.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в користь держави 908 грн. судового збору.

Вказане рішення суду оскаржило акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що висновок суду про те, що 07.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся у відділення АТ «Ощадбанк» для блокування втраченої картки з метою запобігання незаконного зняття його грошових коштів сторонніми особами - не відповідає обставинам справи. Вважають, що позивачем не додержано порядку повідомлення банку про втрату/викрадення платіжної картки, який визначено у п.8.1.5. Розділу XX Особливої частини ДКБО та у п.2.2. Правил користування платіжними картками, емітованими АТ "ОЩАДБАНК" Додаток №3 до ДКБО), внаслідок чого позивач несе відповідальність та ризик збитків від здійснення операцій із використанням втраченої платіжної картки. ОСОБА_1 не заявив в усній формі у Контакт-центр АТ "ОЩАДБАНК" про викрадення платіжної картки, протягом 3 днів позивач не надав до установи банку в оригіналі або по факсу письмової заяви про викрадення платіжної картки. 07 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у відділення АТ «Ощадбанк» для перевипуску втраченої картки та відповідальним працівником ТВБВ №10013/0324 АТ "ОЩАДБАНК" за зверненням клієнта здійснено закриття одної платіжної картки та випуск іншої платіжної картки.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення суми в розмірі 43 538, 23 грн.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, суд першої інстанції виходив із того, що позивач відповідно до п.6.1.1. Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ "ОЩАДБАНК" особисто звернувся до установи Банку 07.06.2019 року щодо блокування його платіжної картки, яка була викрадена, а відповідач не належно та не професійно надав банківські послуги, не вжив усіх заходів щодо збереження коштів клієнта.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 26.01.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було підписано заяву про приєднання №1205689 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Відповідно до розділу 2 Додатку № 3 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 19.11.2015 року, визначені правила щодо втрати та незаконного використання платіжних карток, а саме Клієнт зобов`язаний вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання платіжних карток. Якщо платіжну карту втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код, CVV 2/CVC та інші реквізити картки стали відомі сторонній особі, Клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт-центр АТ "ОЩАДБАНК" та протягом трьох днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи Банку. Клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо він передав платіжну картку сторонній особі або не повідомив Банк про те, що її загублено.

Відповідно до Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ "ОЩАДБАНК" від 13.11.2015 року зі змінами, внесеними постановою правління АТ "ОЩАДБАНК" від 21.12.2018 №870, а саме розділу шостого п. 6.1.1. - при втраті, викраденні платіжної картки, або підозрі про її несанкціоноване використання (в тому числі, але не виключно, при одержанні інформації про платіжні операції, які не виконувалися клієнтом), держатель повинен заблокувати платіжну картку одним із способів: телефонного звернення до Контакт-центру Банку; особистого звернення до установи Банку, в якій відкрито Рахунок та оформлення заяви; через WEB-банкінг Ощад 24/7 , Mobile- банкінг Ощад 24/7 (за умови технічної реалізації). Відповідно до п.6.1.2. блокування платіжної картки здійснюється: працівником Контакт-центру в системі DB Manager (у разі звернення до Контакт-центру Держателя/звернення іншої особи, яка знайшла Платіжну картку) або відповідальним працівником фронт-офісу в системі DB Manager (у разі технічної реалізації) на підставі отриманої від клієнта Заяви.

07 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у відділення ПАТ Державний ощадний банк України для блокування втраченої картки з метою запобігання незаконного зняття його грошових коштів, сторонніми особами.

24 червня 2019 року після отримання у відділенні банку нової платіжної картки, позивачу стало відомо, що після блокування викраденої картки, а саме 08.06.2019, 09.06.2019 та 10.06.2019 з неї були зняті кошти в розмірі 25108,95 грн., що підтверджується відповідною випискою по картковому рахунку.

02 липня 2019 року із вказаного питання ОСОБА_1 звернувся у відділення ПАТ Державний ощадний банк України з метою отримання пояснень, чому на протязі трьох днів із його картки, яка мала бути заблокована 07.06.2019 року, були проведені операції зі зняття коштів.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 02.07.2019 року банк 18.07.2019 року надав йому відповідь, в якій зазначив, що у разі втрати платіжної картки, постановка картки в стоп-лист здійснюється клієнтом самостійно в усній формі за телефоном Контакт-центру АТ "ОЩАДБАНК" . Також повідомили, що 07.06.2019 о 15:45 год., згідно журналу здійснених операцій, менеджером відділення здійснено закриття картки та випуск нової платіжної картки з новим номером.

Крім цього, 02.07.2019 року позивач звернувся із письмовою заявою в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області в якій просив прийняти міри до невідомої особи, яка 07.06.2019 року протягом ночі, перебуваючи у м. Львові на вул. С. Петлюри, таємно, шляхом вільного доступу заволоділа його мобільним телефоном марки Nokia та банківською платіжною карткою Ощадбанк, з якої в подальшому були зняті грошові кошти, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно листа АТ Державний ощадний банк України від 11.12.2020 року попередня платіжна картка позивача, яка була ним втрачена, закрита в режимі онлайн 07.06.2019 року.

За статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

За положенням статті 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За правилами статті 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що значаться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила віх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до пунктів 5, 6, 7, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 (далі Положення), користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Пунктом 14.16 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року №705 передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно листа філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 11.12.2020 року №111.21-10'8653/2020-13/с, платіжна картка за № НОМЕР_1 отримана позивачем 10.06.2019 року, а попередня платіжна картка № НОМЕР_2 закрита в режимі онлайн 07.06.2019 року.

Як вбачається із зазначеного листа, мав місце «перевипуск» платіжної картки, що розуміється як закриття попередньої платіжної картки та видача нової платіжної картки, а не «блокування».

Відповідно до підпункту 10 пункту 2.1. Розділу ІІ Загальної частини Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки)» (далі-ДКБО), «блокування» платіжної картки - це переведення платіжної картки в стан, у якому неможливо виконувати будь-які фінансові операції, що пов`язане із зупиненням права Клієнта використовувати Платіжну картку.

У вищезазначеному листі не міститься інформації про те. що позивач ОСОБА_1 звертався у відділення AT «Ощадбанк» для блокування втраченої картки, і що зазначену картку Банком було заблоковано.

Згідно п. 8.1.5 Розділу XX Особливої частини ДКБО, клієнт зобов`язується у разі втрати або крадіжки Карток або у випадку їх компрометації вжити таких заходів:

1негайно повідомити про це Банк, зателефонувавши до Контакт-центру, та надати інформацію згідно з інструкцією оператора Контакт-центру або заблокувати Картку в системі ДБО у відповідності до Інструкції користувача - стосується процедури «блокування».

2звернутися до Банку з клопотанням про перевипуск Карток у зв`язку з їх втратою/крадіжкою/компрометацією шляхом безпосереднього подання до Банку письмової заяви або шляхом звернення до Контакт-центру Банку або шляхом подання відповідної заявки через систему ДБО у відповідності до Інструкції користувача (у разі технічної реалізації) - стосується процедури «перевипуску».

Згідно п. 2.2. Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» (Додаток №3 до ДКБО), якщо Платіжну картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПАН-код, CVV2/CVC2 та інші реквізити Картки стали відомі сторонній особі, Клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це в Контакт - центр АТ «Ощадбанк» та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факту до установи Банку. Клієнт відповідає за всі суми по операціях з Платіжною карткою, якщо Клієнт передав Платіжну картку сторонній особі або не повідомив банк про те, що її загублено.

Істотною умовою згідно п.8.1.5. Розділу XX Особливої частини ДКБО є те, що у разі втрати або крадіжки Карток Клієнт зобов`язується одночасно вжити заходи як щодо блокування платіжної картки, так і щодо перевипуску платіжної картки, причому заходи щодо блокування Клієнт зобов`язаний вжити негайно.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач негайно звернувся у Контакт - центр AT «Ощадбанк» щодо блокування платіжної картки.

Перше письмове звернення ОСОБА_1 до ТВБВ №10013/0324 AT «Ощадбанк» із повідомленням про спірні операції датовано лише 03.07.2019 року.

Відтак, позивачем по справі не було вжито визначених Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) негайних заходів для блокування картки.

Крім того, питання обов`язків користувача платіжної картки врегульовано у п.14.12. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», згідно якого користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до п.2 Розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», заттвердженого Постановою НБУ від 05.11.2014р.№705 (далі- Положення), користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Згідно вимог п.9.14. Розділу IX ДКБО, клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін. Пароль, Картковий пароль, а також ПІН. CVV2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.

Відповідно до п.11.1. Розділу XX Особливої частини ДКБО, Клієнт несе , відповідальність за операції, здійснені з використанням усіх карток, випущених до карткового рахунку.

Згідно п.11.7. Розділу XX Особливої частини ДКБО, Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за операції в Банкоматах/Платіжних терміналах, здійснені з використанням Карток, для здійснення яких необхідно вводити ПІН-код, за винятком випадків їх технічної несправності.

Як вбачається з фото-фіксації операцій зняття готівкових коштів по рахунку позивача № НОМЕР_3 , стороння особа шляхом використання платіжної картки № НОМЕР_2 одержала з банкомата AT «Ощадбанк» у період 08-10.06.2019 готівкові кошти на загальну суму 25 050.00грн.

Здійснення спірних операцій по рахунку позивача № НОМЕР_3 у період 08-10.06.2019 року в загальній сумі 25 108.95грн., зокрема зняття готівкових коштів із використанням платіжної картки № НОМЕР_2 на загальну суму 25 050.00грн., мало місце шляхом коректного використання даних електронного платіжного засобу (платіжної картки) позивача та секретного ПІН-коду до нього, що для Банку у відповідності до умов ДКБО дозволило ідентифікувати ініціатора як належного платника, та ініційовані операції - як належні перекази.

Із копії витребуваних у Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002059 за заявою ОСОБА_1 від 02.07.2019 року вбачається, що 10.07.2019 року близько обіду до позивача додому прийшов його сусід ОСОБА_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 і приніс позивачеві його банківську картку Ощадбанку. У постанові від 28.05.2020 року про закриття кримінального провадження вказано, що потерпілий ОСОБА_1 перебував в стані сильного сп`яніння, не вжив заходів щодо належного збереження свого майна, поклавши мобільний телефон та платіжну картку в задню кишеню джинсів, що, можливо, призвело до його втрати з власної необережності. (а.с. 120)

Таким чином, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо збереження електронного платіжного засобу та ПІН-коду, який дає змогу користуватися ним, внаслідок чого зняття готівкових коштів по рахунку позивача НОМЕР_4 із використанням платіжної картки № НОМЕР_2 у період 08-10.06.2019 на загальну суму 25 050,00грн. відбулося по вині позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, під час розгляду справи колегія суддів не встановила вини (умислу або необережності) АТ Державний ощадний банк України у безпідставному списанні з рахунка клієнта ОСОБА_1 або порушенні банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, що унеможливлює застосування правових наслідків, передбачених ст. 1073 ЦК України, в частині негайного зарахування відповідної суми на рахунок клієнта ОСОБА_1 , сплати процентів та відшкодування завданих збитків.

Відтак, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку, що відповідач не належно та не професійно надав банківські послуги, не вжив усіх заходів щодо збереження коштів клієнта та задовольнив позов.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, слід змінити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1362 грн. сплачених судових витрат в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задоволити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України 1362 гривні сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 березня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.