Справа № 461/2077/21 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/3870/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Кредитної спілки Перше кредитне товариство пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами: № ЛВ1/0120/09/1551 від 21.09.2009 р., №ЛВ -20/0041/08/986 від 19.09.2008 р. про залучення внесу (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: за період з 01 березня 2020 р. по 31 березня 2020 р. включно у розмірі 61228,68 грн.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2012 року у цивільній справі № 1522/6783/12 стягнуто з КС Перше кредитне товариство на користь позивача суму внеску та відсотки по ньому за депозитним договором №ЛВ - 1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та договору №ЛВ -20/0041/08/986 від 19.09.2008 року, з урахуванням додаткового договору №1 від 21.07.2009 року у розмірі 9507,57 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 10.05.2020 року. 21.06.2012 року видано виконавчий лист №1522/6783/12, який скерований на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одеси. У Другому Приморському відділі ДВС у м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №55267625 за виконавчим листом №1522/6783/12.

В 2019 р. КС Перше кредитне товариство звернулося із заявою при визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за №1522/6783/12. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19.10.2019 р. у задоволенні заяви відмовлено.

Вказує, що уклавши договір №ЛВ -1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та договір №ЛВ- 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, у якому міститься п.4.1. Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору, згідно чинного законодавства України, п.4,2 Порушення умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Відповідач погодився нести відповідальність за порушення умов цього договору, а тому законним у даному випадку є стягнення пені за несвоєчасне виконання договорів про повернення депозитних вкладів та нарахованих на нього процентів, згідно облікової ставки НБУ: 1 За період з 01.03.2020 р. по 12.03.2020 р., тобто за 12 днів, облікова ставка НБУ - 11,0%, подвійна облікова ставка становить - 22%; 9507,57 х 22,00% = 2091,66; 2091,66 х 12=25099,92; 2. За період з 13.03.2020 р. по 31.03.2020 р., тобто за 19 днів, облікова ставка НБУ - 10,0%, подвійна облікова ставка становить - 20%; 9507,57 грн. х 20,0%=1901,51; 1901,51х19=36128,76.

Отже, сума пені за березень місяць 2020 р. становить: 25099,92+36128,76=61228,68 грн.

З врахуванням наведеного позивач просить позов задоволити.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 21 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки Перше кредитне товариство про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, - відмовлено повністю.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31 березня 2022 року, є дата складення повного судового рішення - 06 квітня 2022 року.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 заявлено клопотання про витребування доказів, однак таке до задоволення не підлягає, оскільки останнім не доведено, що в нього виникли труднощі щодо отримання таких доказів і з таким клопотанням він звертався до суду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив з тих підстав, що позивачем не доведено обґрунтованості вимог стосовно стягнення пені та документально не підтверджено.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встанови, що заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2012 року позов ОСОБА_1 до КС Перше кредитне товариство задоволено частково. Стягнуто з КС « Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму внеску та відсотки по ньому за депозитним Договором № ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009р. та договору № ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008, з урахуванням додаткового договору № 1 від 21 липня 2009 в розмірі 9507,57 грн. (дев`ять тисяч пя`тсот сім гривень та п`ятдесят сім копійок). Стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. Стягнуто з КС Перше кредитне товариство в дохід держави суму судового збору (держане мито) у розмірі 95,07 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. відмовлено.

У статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Отже, передумовою для стягнення пені є порушення виконання грошового зобов`язання відповідачем.

З урахуванням вказаних правових норм та наявності судового рішення, за яким із відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість, а таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже є грошовим зобов`язанням, суд дійшов висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань.

КС «Перше кредитне товариство» є фінансовою, а не банківською установою.

Згідно із ч.2 ст.1 Закону України Про кредитні спілки , кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансової послуги.

Позивачем до позову додано розрахунок, відповідно до якого розмір пені за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 склав 31228,68 гривень.

Судом першої інстанції правильно взято до уваги те, що позивач належним чином не обґрунтував із посиланням на діюче законодавство належності розрахунку та стягнення пені за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 року, згідно облікової ставки НБУ із застосуванням пені, а також при здійснені розрахунку не врахував, що облікова ставка НБУ стосується фінансової установи, якою є КС «Перше кредитне товариство».

Доказів того, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання, що дає підстави для стягнення на користь позивача пені матеріали справи не містять, оскільки відсутні будь-які відомості про невиконання виконавчого листа №2/1522/6783/12 від 21.06.2012 року, виданого на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2012 року.

Позивачем не долучено жодного доказу, який б підтвердив, що ухвалене рішення на даний час є невиконаним, обмежившись наданням суду копії постанови про відкриття виконавчого провадження, яка фактично засвідчує перебування виконавчого листа на виконані.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року, затверджено мирову угоду, укладену від між Комітетом Кредиторів Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_2 та Боржником в особі керуючого санацією - арбітражного керуючого Дворніченко О.О., на підставі протоколу засідання комітету кредиторів від 15.02.2016 Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду від 31.05.2011. Провадження у справі № 7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство" - припинено. Відповідно до ч. 7 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом п`яти днів з дня затвердження господарським судом мирової угоди керуючому санацією Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство" - арбітражному керуючому Дворніченко О.О. повідомити про це орган або посадову особу органу, до компетенції якого належить призначення керівника (органів управління) Боржника, у разі необхідності забезпечити проведення зборів чи засідання відповідного органу та продовжити арбітражному керуючому Дворніченко О.О. виконувати повноваження керівника (органів управління) Боржника до призначення в установленому порядку керівника Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство". Вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Пунктом 8 цієї ухвали передбачено, що вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч.2 ст.14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі-Закон №2343-ХІІ від 14 травня 1992 року), що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство" було опубліковано в газеті Урядовий кур`єр від 12 липня 2011 року №124, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року.

Таким чином, відповідно до Закону №2343-ХІІ від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство") та який підлягав застосуванню до усіх правовідносин щодо банкрутства Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство" протягом всього часу розгляду справи №7/17-2008-2011, вимоги осіб до Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство", які виникли до дати порушення справи про банкрутство Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство", а саме до 31 травня 2011 року (конкурсні кредитори), та не заявлені до 13 серпня 2011 року (тридцять днів від дня опублікування в газеті Урядовий кур`єр ) є погашеними.

Відтак, вимоги позивача у справі виникли на підставі наданих ним депозитних договорів, строк виконання яких настав в 2009 та 2010 роках, тобто до дати порушення справи про банкрутство КС ПКТ , а саме - до 31 травня 2011 року, позивач є конкурсним кредитором, який не заявив свої вимоги в межах справи про банкрутство Кредитної спілки "Перше Кредитне Товариство", та ці вимоги є погашеними в силу наведених вище приписів Закону №2343-ХІІ від 14 травня 1992 року.

До Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 не заявляв вимоги про визнання його конкурсним кредитором.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що зобов`язання КС "Перше Кредитне Товариство" перед позивачем, які існували на підставі депозитних договорів №ЛВ-1/0120/091551 від 21.09.2009 року та №ЛВ -20/0041/08/986 від 19.09.2008 року, є припиненими в силу приписів Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , будь-які штрафні (фінансові) санкції до відповідача у зобов`язанні, що припинилось не можуть бути застосовані.

З матеріалів справи убачається, що умовами укладеного між сторонами депозитного договору від 14 липня 2008 pоку та додаткового договору №1 до договору № ЛВ -20/0027/08/986 від 23 березня 2009 року, не передбачено відповідальності кредитної спілки за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді сплати пені.

Згідно з преамбулою Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань , предметом регулювання даного закону є договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, визначення в Законі певного переліку суб`єктів правовідносин, на які поширюється його дія, зумовило виняток із загального правила про поширення дії Закону на всіх учасників відповідних правовідносин. Таким чином, перелік суб`єктів правовідносин, встановлений Законом, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули цього Закону, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці).

Тобто, дія Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не поширюється на правовідносини, які виникли між юридичною та фізичною особою.

Матеріали справи не містять доказів того, що укладені ОСОБА_1 договора про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спідки на депозитний рахунок, укладені ним в якості фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності, в зв`язку з чим до правовідносин, що виникли між сторонами у спорі, не підлягає застосуванню Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

ОСОБА_1 звернувшись з черговим позовом про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за відповідний період, в черговий раз не представив жодних доказів в підтвердження того, що зобов`язання Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» перед ним, які існували на підставі депозитних договорів №ЛВ -1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та договір №ЛВ- 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року, не є припиненими в силу приписів Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 21 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник