Справа № 444/481/22
Провадження № 2/444/456/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

28 березня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного типу двору та на частку майна члена колишнього колгоспного типу двору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачаЖовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно колишнього колгоспного типу двору та на частку майна члена колишнього колгоспного типу двору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає в АДРЕСА_1 (колишнього Жовківського району Львівської області) в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був її батько - ОСОБА_2 , членом двору була мати ОСОБА_3 і позивачка ОСОБА_1 , що стверджено виписками з погосподарської книги по Ново-Скварявській сільській раді. Дошлюбне прізвище " ОСОБА_4 " позивач змінила в зв`язку з одруженням, що стверджено свідоцтвом про шлюб. Право власності на майно двору було зареєстровано на ім`я батька ОСОБА_2 , що стверджено копією витягу з реєстру прав власності Червоноградського МБТІ.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до діючого на той час законодавства, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Отже всі члени двору, головою якого був ОСОБА_2 , мали рівне право на частки в майні двору, по 1/3 частині кожний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Новоскварявською сільською радою.

При житті батько склав заповіт, яким все належне йому майно заповів матері позивачки ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено Новоскварявською сільською радою 15.11.2004 року.

Позивачка зазначає, що після смерті її батька, мати позивачки, як спадкоємець за заповітом, звернулася про спадкування до Жовківської держнотконтори, де відкрито спадкову справу № 110/2012, однак спадщину не оформила і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим Новоскварявською сільською радою (акт.запис №14).

Окрім того, позивачка зазначає, що при житті мати також склала заповіт, яким все належне майно заповіла позивачці. Заповіт посвідчено Новоскварявською сільською радою 02.12.2015 року і такий не змінено і не скасовано. Спадщину після смерті матерівона прийняла, так як вона проживала з матір`ю на день смерті.

Після смерті матері Жовківською держнотконторою відкрито спадкову справу № 32/2022, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину житлового будинку в АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи про право власності на спадкове майно на ім`я матері, про що видано постанову №109/01-16 від 08.02.22 року та роз`яснено про судовий порядок визнання права власності.

Крім того, позивач вказує, що їй, як члену колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/3 частки в майні двору, однак таку вона не може зареєструвати, в зв`язку з вступом в дію Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та проведенням децентралізації внаслідок якої ліквідовано Ново-Скварявську сільську раду, а тому реєстрація права власності на належну їй частку двору можлива лише за рішенням суду. Враховуючи наведене вище, позивач просить суд задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою судді від 28.02.2022 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні, підготовче судове засідання призначено на 09.02.2022 року. Одночасно витребувано від від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори належним чином завірені (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копії спадкових справ: №110/2012, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 32/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.03.2022 року на адресу суду від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори надійшли належно засвідчені копії спадкових справ: №110/2012, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 32/2022, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в підготовче судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду заяву, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності (арк.спр. 37). В заяві позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міська рада направила листа, в якому зазначила, що заперечень щодо позову немає, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника (арк. спр. 64).

Представник третьої особи: Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Жовківської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду нотаріальна контора направила листа в якому зазначила, що покладається на рішення суду, просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Додатково направлено копії спадкових справ після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. спр. 38-63).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечив проти задоволення позову, фактично визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності сторін у справі та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки сторони в підготовче судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про спадкування житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги по селу Нова Скварява, голова двору - ОСОБА_2 , 1928 .рн., члени двору: ОСОБА_3 , 1932 р.н., ОСОБА_1 , 1963 р.н. (арк.спр.8).

З виписки із погосподарської книги по с. Нова Скварява Львівського району Львівської області встановлено, що станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року в господарстві проживали троє осіб, голова двору ОСОБА_2 , який є батьком позивачки, її мати ОСОБА_3 та позивачка в справі ОСОБА_1 (арк.спр. 9).

Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав, житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 голові колгоспного двору (арк.спр.10).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 08.07.1999 року, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася та зареєстрована в с.Нова Скварява, Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області (арк.спр. 4-5).

Батьками позивачки є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_4 (арк.спр.12).

У зв`язку із одруженням позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_5 », що встановлено із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 01.02.2022 року (арк.спр.14), однак, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 15.05.1996 року позивач шлюб розірвала та прізвище після розірвання шлюбу залишила « ОСОБА_5 » (арк.спр.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (арк.спр.7).

Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з такою ж частиною господарських будівель.

При житті батько позивачки ОСОБА_2 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів своїй дружині ОСОБА_3 заповіт посвідчено Новоскварявською сільською радою 15.11.2004 року (арк.спр. 20).

Із копії спадкової справи №110/2012 року, яка відкрита Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 , встановлено, що про спадкування в 2012 році звернулася його дружина ОСОБА_3 , однак свідоцтво про право на спадщину їй не видавалося (арк.спр.39-46).

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Новоскварявсьокю сільською радою встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачки ОСОБА_3 померла (арк.спр.6).

Із заповіту посвідченого Новоскварявською сільською радою 02.12.2015 року встановлено, що ОСОБА_3 все належне їй майно заповіла позивачці по справі ОСОБА_1 , яка була їй дочкою, що стверджено свідоцтвом про її народження (арк.спр.21-22).

Із копії спадкової справи №32/2022 року, яка відкрита Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що про спадкування в 2022 році звернулася позивачка в справі ОСОБА_1 (арк.спр.48-63).

Відповідно до копії довідки №62 від 28.04.2022 року, виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 проживала разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство (арк. спр. 58).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, є члени двору, головою якого був батько позивачки ОСОБА_2 , мали рівне право на частки в майні двору, по 1/ 3 частині кожний. Отже на день смерті ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , фактично прийняла спадщину, але не оформила нотаріально і на день її смерті їй належало 2/3 частки майна двору. Крім того, позивачці ОСОБА_1 , як члену колишнього колгоспного типу двору також належить право на 1/3 частку в майні двору.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки господарство № 89 в АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Позивач вказує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_2 , як головою двору, що стверджується витягом про державну реєстрацію прав, видане КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» 09.02.2012 року на підставі дубліката свідоцтва про право власності / НОМЕР_7 /27.12.2011/ виконкомом Новоскварявської сільської ради на підставі рішення №51 від 30.11.2011 р. замість втраченого 20.03.1990 р. (арк.спр.10).

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що такий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 49,5 кв.м., житлова 20,3 кв.м., допоміжна 29,2 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (господарська будівля, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа) (арк.спр.24-28).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Із постанови Жовківської державної нотаріальної контори від 08.02.2022 року встановлено, що державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори постановив відмовити ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.19).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, приходить до висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 49,5 кв.м., житлова 20,3 кв.м., допоміжна 29,2 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (господарська будівля, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та фактично успадкувала, однак не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 49,5 кв.м., житлова 20,3 кв.м., допоміжна 29,2 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (господарська будівля, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа), як члена колишнього колгоспного типу двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.04.2022 року.

Суддя: Олещук М. М.