ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 702/617/20
Провадження № 22-ц/821/454/22
категорія: 304030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря - Захарченко А. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ЛатАгроІнвест»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛатАгроІнвест» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛатАгроІнвест» про розірвання договору оренди землі, у складі: головуючого судді Жежер Ю. М.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «ЛатАгроІнвест» про розірвання договору оренди землі.

Позовні вимоги мотивував тим, що 01.06.2006 між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛатАгроІнвест» укладено договір оренди землі № А1172. Відповідно до умов даного договору в користування відповідача була надана земельна ділянка площею 3,14 га строком на 10 років.

Зазначав, що договір оренди було зареєстровано в Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України про що вчинено запис від 20.02.2007 за № 30.

30.12.2014 між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛатАгроІнвест» укладено додаткову угоду до Договору оренди землі № А1172 від 01.09.2006, відповідно до якої строк дії договору оренди землі продовжено на п`ять років до 20.02.2022 з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Пунктом 1.2 додаткової угоди зазначено кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0342.

21.10.2015 між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛатАгроІнвест» укладено додаткову угоду до договору оренди землі № А1172 від 01.09.2006, відповідно до якої строк дії договору оренди землі продовжено на два роки до 20.02.2024 з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Пунктом 1.2 додаткової угоди зазначено кадастровий номер земельної ділянки :04:001:0342.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 47210783 державна реєстрація договору оренди землі з додатками № А1172 відбулась 24.07.2015 та перебуває в оренді ТОВ «ЛатАгроІнвенст».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, земельну ділянку успадкував ОСОБА_3 , а 19.06.2019 була проведена реєстрація права власності на ім`я ОСОБА_3 , в зв`язку з чим останній став власником земельної ділянки площею 3,1382 га.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 є громадянином Російської Федерації, то відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України, 19.06.2020 між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_1 укладено договір дарування земельної ділянки.

За умовами вказаного договору дарування ОСОБА_3 подарував земельну ділянку площею 3,1382 га, кадастровий номер :04:001:0342 ОСОБА_6 . Договір посвідчено державним нотаріусом Уманської районної нотаріальної контори Черкаської області Дібровою Л. M. та зареєстровано в реєстрі за № 143.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 213178999 від 19.06.2020 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,1382 га, кадастровий номер :04:001:0342.

Пунктом 12.5 договору оренди землі А1172 від 01.09.2006 визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи (орендаря) є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Вважає, що сторони при укладанні договору домовилися, що підставою для розірвання договору є перехід права власності на землю до іншої особи.

11.08.2020 він звернувся з письмовою заявою до ТОВ «ЛатАгроІнвест», в якій просив припинити дію договору, шляхом його розірвання та повернути належну йому земельну ділянку, однак відповіді йому не надходило.

Враховуючи, що умовами договору оренди землі A1172 від 01.09.2006 передбачена можливість його розірвання, в зв`язку із зміною власника земельної ділянки, а відповідач відмовляється розривати спірний договір за згодою сторін, то він вимушений був звертатися до суду для захисту своїх прав.

Просив розірвати договір оренди землі A1172 від 01.09.2006, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛатАгроІнвест», зареєстрований 24.07.2015.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року позов задоволено повністю.

Договір оренди землі A1172 від 01.09.2006, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ЛатАгроІнвест», зареєстрований 24.07.2015, розірвано.

Стягнуто з ТОВ «ЛатАгроІнвест» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення мотивоване тим, що в договорі оренди землі № А1172 від 01.09.2006 узгоджено між сторонами умову щодо розірвання договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізації юридичної особи (орендаря) (п. 12.5).

Тобто наведеною умовою договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначена підстава для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору.

Оскільки новий власник земельної ділянки (орендодавець) наполягає на розірванні договору з вищевказаних підстав, а орендар ухиляється від такого розірвання договору, суд дійшов висновку, що право позивача порушене та підлягає захисту судом, а позовні вимоги підлягають до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, ТОВ «ЛатАгроІнвест», вважаючи рішення суду таким, що ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просило скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 . Судові витрати, пов`язані із подачею апеляційної скарги та її розглядом, стягнути із ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув уваги на те, що реалізація права сторони договору на зміну його окремих умов не обов`язково має супроводжуватись одночасним укладенням саме додаткової угоди.

Зазначає, що позивач, отримуючи орендну плату за 2020 рік від відповідача, достеменно знав про існування спірного договору та про його зміст, в тому числі й про п. 12.5 договору. Крім того, сам позивач просив виплатити йому орендну плату за 2020 рік.

Вважає, що для застосування п. 12.5 договору має значення волевиявлення позивача щодо обрання одного з двох варіантів поведінки - «зміну умов» або «розірвання» договору, таке волевиявлення позивача виразилось в отриманні ним орендної плати за 2020 рік в натуральній, а не грошовій формі, а також у вищому розмірі, ніж передбачено договором.

Крім того, суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин норми ст. 651 ЦК України, ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» та принцип «non concedit venire contum proprium», хоча позивач, приймаючи від відповідача виконання договору на незмінних умовах та звернувшись до суду із позовною заявою про розірвання договору, діяв, однозначно, недобросовісно.

Також, на думку скаржника, суд не врахував правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

01.09.2006 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «ЛатАгроІнвест» в особі в.о. директора Крохмаля А. А. (орендар) укладено договір оренди землі № А1172 (а.с. 7-9).

Пунктом 1.1 договору оренди землі № А1172, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться на території Монастирищенської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 7).

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 договору оренди землі № А1172 в оренду передається земельна ділянка площею 3,13 га ріллі. Земельна ділянка належить орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 049586, виданого 26.12.2003 та зареєстрованого під № 342 (а.с. 7).

Відповідно до п. 3.1. договору оренди землі № А1172, його укладено на 10 років, починаючи з дати його реєстрації (а.с. 7).

Згідно з п. 4.1, п. 4.3 договору оренди землі № А1172, орендна плата за користування земельною ділянкою може вноситись орендарем як у грошовій формі, так і с/г продукцією по цінах не нижчих за собівартість і які будуть діяти на час проведення розрахунків (ячмінь, пшениця, кукурудза) та послугами (оранка городів, авто послуги і ін.) і становить 2% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки із розрахунку 159 грн за один гектар земельної ділянки на рік, що станом на сьогоднішній день складає одну тисячу сто кг зерна. Орендна плата вноситься не пізніше 15 листопада поточного року (а.с. 7).

У відповідності до п. 12.4, п. 12.5 договору оренди землі № А1172, розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи (орендаря) є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 9).

30.12.2014 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «ЛатАгроІнвест» в особі генерального директора Космацького П. В. (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди землі № А1172 від 01.09.2006, відповідно до якої внесено зміни до умов договору оренди від 01.09.2006, зокрема, продовжено строк дії договору оренди землі на 5 років до 20.02.2022 з урахуванням періоду ротації основної сівозміни; зазначено кадастровий номер земельної ділянки: :04:001:0342; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 2941,18 грн, що складає 5,33 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 10).

21.10.2015 між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «ЛатАгроІнвест» в особі генерального директора Жердецького І. М. (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди землі № А1172 від 01.09.2006, відповідно до якої внесено зміни до умов договору оренди від 01.09.2006, зокрема, продовжено строк дії договору оренди землі на 2 років до 20.02.2024 з урахуванням періоду ротації основної сівозміни; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік становить 3673,81 грн, за один повний пай, що складає 5,33% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 1.3 цієї додаткової угоди (а.с. 11).

Відповідно до п. 1.3. додаткової угоди від 21.10.2015 нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2015 складає 68927 грн за один повний пай (а.с. 11).

09.11.2015 право оренди (зі змінами) ТОВ «ЛатАгроІнвест» щодо земельної ділянки позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 47210783 від 09.11.2015 (а.с. 12).

19.06.2020 між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_1 укладено договір дарування земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 143. За умовами даного договору ОСОБА_3 подарував земельну ділянку площею 3,1382 га, кадастровий номер :04:001:0342 ОСОБА_6 (а.с. 13 - 15).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 213178999 від 19.06.2020 за ОСОБА_1 19.06.2020 зареєстровано право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 143 (а.с. 16).

11.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ЛатАгроІнвест» із заявою, відповідно до якої просив припинити дію договору оренди землі № 1172 від 01.09.2006 шляхом його розірвання, відповідно до п. 12.5 договору оренди та просив повернути йому належну земельну ділянку, не чинити перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою та не проводити будь-яких польових робіт на вказаній земельній ділянці (а.с. 17).

14.08.2020 ТОВ «ЛатАгроІнвест» за вих. № 236/08 надало відповідь позивачу, відповідно до якої згідно із п. 12.4 договору оренди землі розірвання останнього в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до змісту ст. 651, 652, 782,783 ЦК України, ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, окрім, як в судовому порядку за наявності істотного порушення умов відповідного договору однією із його сторін (зокрема, систематична невиплата орендної плати, нецільове використання земельної ділянки тощо). Наведене дозволяє стверджувати, що зміна власника земельної ділянки може бути підставою для розірвання договору оренди землі виключно у випадку наявності згоди на це обох сторін договору та роз`яснено наслідки за розірвання договору в односторонньому порядку (а.с. 35).

Відповідно до видаткових накладних на виплату орендної плати № 67/437 від 15 грудня 2020 року, № 67/425 від 15 грудня 2020 року, № 479 від 15 грудня 2020 року, № 445 від 15 грудня 2020 року, № 448 від 15 грудня 2020 року, ОСОБА_1 отримав від відповідача в рахонок орендної плати за 2020 рік, а саме: 100 кг соняшника, 700 кг кукурудзи 3 класу, 1000 кг пшениці нестандартної, 600 кг ячмінь некласичний, 50 кг цукру (а.с. 36-38).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

04 квітня 2022 року від представника ТОВ «ЛатАгроІнвест» - адвоката Забродця С. В. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги ТОВ «ЛатАгроІнвест» без його участі. Зазначив, що апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає даним вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частинами 3 та 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ч. 2 ст. 653 ЦК України).

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що п. 12.5 договору оренди землі № А1172 визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи (орендаря) є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 9).

Отже, наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору. Положення п. 12.5 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Крім того, в п. 12.5 договору оренди землі № А1172 відсутні будь-які застереження щодо підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а тому з урахуванням положень ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», цей пункт застосовується і у випадку переходу права власності на землю до іншої особи. Позивач є новим власником земельної ділянки, а перехід права власності на земельну ділянку відбувся у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тому, оскільки спірним договором оренди землі не визначено умов за яких саме, згідно п. 12.5, може бути розірвано договір, а за яких не може бути розірвано, тому калегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку із настанням відповідно події сторони вправі на власний вибір змінити або розірвати такий договір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 375/278/20 (провадження № 61-3449св21), постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 550/1061/19-ц (провадження № 61-566св21).

Суд першої інстанції, встановивши, що змінився власник орендованої земельної ділянки, і ця обставина передбачена умовами договору оренди, як підстава, зокрема, для його розірвання, при цьому орендодавець наполягає на розірванні договору, а орендар ухиляється від такого розірвання, дійшов вірного висеновку про задоволення позову.

Поведінка позивача щодо розірвання договору оренди є послідовною та не суперечливою. Так, право орендодавця вимагати розірвання договору оренди на підставі п. 12.5 виникло при зміні власника орендованої земельної ділянки. Набувши 19.06.2020 право власності на земельну ділянку площею 3,1382 га, кадастровий номер :04:001:0342, ОСОБА_1 у серпні 2020 року звернувся до орендаря із письмовою заявою про розірвання договору оренди на підставі п. 12.5 договору оренди.

14.08.2020 ТОВ «ЛатАгроІнвест» за вих. № 236/08 надало відповідь ОСОБА_1 , де зазначено, що зміна власника земельної ділянки може бути підставою для розірвання договору оренди землі виключно у випадку наявності згоди на це обох сторін договору та роз`яснено наслідки за розірвання договору в односторонньому порядку (а.с. 35).

Посилання скаржника на те, що договором оренди землі, у разі зміни власника землі, передбачена або зміна, або розірвання договору і згоди на розірвання договору ТОВ «ЛатАгроІнвест» не надавало, крім того, спірним договором передбачено накладення штрафу за одностороннє розірвання такого договору, на обґрунтованість позовних вимог не впливають, оскільки ОСОБА_1 просив розірвати договір не у зв`язку з істотним порушенням договору орендарем, а у зв`язку із настанням події, яку сторони, на власний розсуд, керуючись принципом свободи договору, погодили як підставу для розірвання договору оренди земельної ділянки.

У разі якщо ТОВ «ЛатАгроІнвест» не погоджувалось із такими підставами розірвання договору оренди, воно на стадії укладання договору або додаткових угод до договору, мало право навести свої заперечення або запропонувати внесення відповідних змін.

Доводи скаржника про те, що орендодавець ОСОБА_1 15.12.2020 отримав орендну плату в натуральній формі та у збільшеному розмірі, що, на його думку, є зміною умов спірного договору та згодою на його виконання, не заслуговують на увагу.

Так, договором передбачено, що орендна плата вноситься не пізніше 15 листопада поточного року. Оскільки, станом на 15 грудня 2020 року відповідач відмовлявся від розірвання договору оренди, позивач набув право на орендну плату за весь 2020 рік, строк оплати на яку вже настав.

Щодо зміни форми оплати та її розміру, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі зміни, як і розірвання договору, повинні здійснюватись шляхом укладення додаткової угоди в письмовій формі, що не було здійснено сторонами по справі.

Із урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин вказані положення ЗУ «Про оренду землі» та ЦК України, надано належну оцінку умовам договору оренди землі.

За таких обставин, суд першої інстанції, обґрунтовано задовольнив позов, оскільки законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі за ініціативою однієї сторони договору в разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Встановивши, що позивач виявив бажання розірвати укладений з відповідачем спірний договір оренди і він є новим власником земельної ділянки та бажає її використовувати на власний розсуд, та урахувавши, що вимога позивача про розірвання спірного договору оренди землі відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору оренди землі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Такі висновки також узгоджуються із висновками, які містяться у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року в справі № 530/545/16-ц (провадження N 61-19484св18), від 03 лютого 2020 року (провадження № 61-4697св19), від 10 квітня 2020 року у справі № 624/317/18 (провадження № 61-12045св19), від 17 квітня 2020 року у справі № 402/204/18 (провадження № 61-41581св18).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі. Крім того, посилання скаржника на неврахування судом першої інстанції висновків щодо застосування норм матеріального й процесуального права у подібних правовідносинах є необґрунтованими, а висновки суду першої інстанції не суперечать зазначеним висновкам Верховного Суду.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладеного колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволення апеляційної скарги ТОВ «ЛатАгроІнвест» та залишення оскаржуваного судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛатАгроІнвест» залишити без задоволення.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак