Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4216/21
Провадження №: 2/332/516/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (місцезнаходження 08200 м.Ірпінь, вул. М.Стельмаха 9-а оф. 203) третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (місцезнаходження: 01001,м.Київ вул. Мала Житомирська, 6/5) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання таким що не підлягає виконанню виконавчого напису № 239679, вчиненого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням нормзаконодавства , оскільки вчиняючи виконавчий напис нотаріус не переконався в безспірності вимог стягувача та порушив вимоги щодо процедури оформлення виконавчого напису .

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 239679, вчиненого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами».

Сторони в судове засідання не з`явились. Представником позивача суду надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника , позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про врегулювання спору за участю судді (а.с. 34) та заяву про визнання позовних вимог (а.с. 35).

Клопотання представника позивача про врегулювання спору за участю судді не підлягає задоволенню, оскільки відсутня згода позивача, а згідно з ч. 1 ст. 201 ЦПК України , врегулювання спору за участю судді проводиться до початку розгляду справи по суті за згодою сторін .

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що 04.10.2021 року позивачем отримано поштове відправлення від Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з постановою про відкриття провадження № 66478020 від 11.08.2021 року. (а.с. 11-12, 13).

26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 239679 у зв`язку із боргом за кредитним договором № 3334768 від 10.01.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року, стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та запропоновано задовольнити вимоги Кредитора у розмірі 20263,00 грн., з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису(а.с. 15).

11.08.2021 року державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Фуклєвою І.Ф. було відкрито виконавче провадження № 66478020 в межах якого 15.09.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ( а.с. 13-14).

Вищевказаний виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому не підлягає виконанню , у зв`язку з наступним .

Відповідно до п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5: «Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця».

Позивач у позові зазначає , що нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Зокрема спростовує безспірність заборгованості боржника той факт , що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Крім того , як вбачається зі змісту виконавчого напису нотаріуса від 21.06.2021 року , кредитний договір № 3334768 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено 10.01.2021 року, тобто взагалі не наступило право вимоги . Виконачий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» , нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульований Главою 14 Закону «Про нотаріат» та Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктами 2.1. і 2.2. пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту З Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

У відповідності до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться від 29 червня 1999 р. № 1172 у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», не скасовує і не пом`якшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

В ст. 50 Закону «Про нотаріат» зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого . Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 310/293/15.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Яка була також предметом розгляду Великої Палати Верховного суду та постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 року залишена в силі.

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999р. «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином звищезазначеного вбачається, що в порушення вказаних положень оскаржуваний виконавчий напис було вчинено без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, нотаріус порушив вимоги щодо процедури, яка має передувати вчиненню виконавчого напису, право вимоги не підтверджене належними доказами.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 1362 грн. ( за подання позовної заяви 908,00 грн., що підтверджується платіжним документом № 0.0..1 від 12.10.2021 року (а.с.1) та за подання заяви про забезпечення позову 454,00 грн. , що підтверджується платіжним документом 0.0..1 від 12.10.2021 року (а.с.1).

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючі викладені обставини та повне визнання позову відповідачем до початку розгляду справи суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 239679, вчинений 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 20263,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 681 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету сплачений судовий збір в сумі 681 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення .

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2022 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік