РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2022

м. Одеса

Справа № 522/12387/21

Провадження № 2/522/259/22

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2

третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна про визнання права на прийняття спадщини.

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська О.В.

Позивач просив суд:

- встановити, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин, що померла ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3

- визнати за ОСОБА_3 право на спадкування за померлою ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

02.08.2021 відкрито провадження у справі.

07.02.2022 закрито підготовче провадження.

ОСОБА_3 позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка являється його матір`ю. За життя мати змінювала як прізвище, так і ім`я. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з відсутністю документів про зміну нею прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », позивач не може підтвердити, що він є сином померлої, а нотаріус відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину, що позбавляє його можливості вступити у спадщину після смерті матері.

Померла залишила заповіт на ОСОБА_2 , який є рідним братом ОСОБА_3 по кровній лінії матері. Проте ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, а отже відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на 1/4 спадкової маси, яка складається з коштів, що знаходяться на банківських рахунках та квартири.

ОСОБА_2 просив у задоволенні позову відмовити. Не заперечував, що ОСОБА_3 є його братом та сином померлої ОСОБА_4 . Проте вважає, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом, а ОСОБА_3 не має права на спадщину, що належить йому за заповітом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася « ОСОБА_7 » (запис російською мовою), батьками якої є « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 29.08.1991).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився « ОСОБА_10 » (запис російською мовою), батьками якого є « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 » (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 26.05.1960).

14.02.1967 розірвано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_5 » (свідоцтво про розірвання шлюбу № 1272 від 14.02.1967).

27.06.1967 ОСОБА_12 змінила ім`я з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 » (свідоцтво про зміну ім`я серії НОМЕР_3 від 05.06.1981).

Згідно з довідкою від 02.09.2021, виданою відділом ЗАГС місцевої адміністрації Ельбруського муніципального району Кабардино-Балкарської Республіки Російської Федерації між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (російською « ОСОБА_7 ») укладено шлюб, про що 15.02.1967 зроблено актовий запис № 25. Прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився « ОСОБА_2 », батьками якого є « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_17 » (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ).

11.10.2001 на ім`я « ОСОБА_4 » (російською « ОСОБА_17 ») видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

Згідно з відомостями наданими ГУ ДМС України в Одеській області до заяви про видачу паспорта громадянину України ОСОБА_4 , міститься довідка в якій зазначено, що з 02.03.1992 ОСОБА_15 та ОСОБА_4 розлучені.

05.10.2012 ОСОБА_4 склала заповіт, за яким усе своє майно заповіла ОСОБА_2 (реєстраційний номер 2378).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

є інвалідом другої групи за загальним захворюванням безстроково, що підтверджується витягом із Акту огляду у МСЕК № 005746 від 13.11.2000.

26.04.2021 ОСОБА_10 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Отримавши заяву про вступ у спадщину, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. було заведено спадкову справу № 11/2021.

Одночасно листом №68/02-14 від 26.04.2021 нотаріус роз`яснив ОСОБА_10 про необхідність надіслати заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином (справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідченою), або звернутись до нотаріуса безпосередньо.

Крім того, 16.06.2021 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Предметом спору у справі, що переглядається, є встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_10 та ОСОБА_4 як між сином і матір`ю, а також визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Щодо встановлення факту родинних відносин.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Позивач стверджує, що встановлення факту родинних відносин необхідно йому для прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Згідно з ст. 315, 319 ЦПК України факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника (пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Відповідно до пункту 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як зазначає позивач метою встановлення факту родинних відносин між ним та матір`ю, яка померла, є відсутність у спадкоємця документи, що підтверджують факт зміни прізвища матері, тому нотаріус буде позбавлений можливості встановити факт родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

З наданих ОСОБА_10 доказів прослідковуються зміна імені ОСОБА_12 на « ОСОБА_18 » (свідоцтво про зміну імені), зміна прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (довідка про укладення шлюбу) та запис про ОСОБА_12 як матір ОСОБА_10 .

Водночас з матеріалів спадкової справи щодо спадкового майна ОСОБА_4 вбачається, що звертаючись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину, ОСОБА_10 не надавав нотаріусу доказів зміни імені, прізвища померлої. Отже, відповідний факт родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 нотаріусом не встановлювався та не перевірявся. З цієї причини нотаріус не відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, приватним нотаріусом не прийнято заяву ОСОБА_10 від 26.04.2021 у зв`язку з неналежним її поданням.

Підсумовуючи суд зазначає, що наразі перешкод для позивача щодо підтвердження факту родинних відносин шляхом надання нотаріусу необхідних документів немає. Спадкування здійснюється на підставі закону чи заповіту та потребує надання заявником належним чином оформленої заяви про вступ у спадщину та документів, що підтверджують факт родинних відносин. У разі встановлення нотаріусом недостатності наданих документів, що дозволяють перевірити факт родинних відносин, нотаріус складає відповідну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснює особі її право звернутись до суду для встановлення такого факту.

Таким чином, встановлення даного факту не може вважатися таким, що тягне за собою правові наслідки, а відповідно вимога ОСОБА_10 про встановлення факту родинних відносин є передчасною та задоволенню не підлягає.

Щодо визнання права на спадкування.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав в разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду (постанова Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 376/2660/17).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Таким чином, звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за наявності умов для оформлення спадкових прав нотаріусом і відсутності відмови у вчиненні відповідної нотаріальної дії, зокрема, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є передчасним, що має своїм наслідком відмову в позові. Такі висновки відповідають судовій практиці Верховного Суду (постанова від 16.01.2019 у справі №2-390/2006, від 26.08.2020 у справі № 636/4329/16-ц).

У даній справі нотаріус не відмовив ОСОБА_10 у видачі свідоцтва про право спадщину, а лише роз`яснив порядок звернення до нотаріуса з належним чином оформленою заявою про вступ у спадщину. Тобто, наразі заява ОСОБА_10 про вступ у спадщину вважається не поданою нотаріусу.

Отже, вимоги про визнання права на спадкування на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України (за відсутності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва) є передчасними і з цих підстав задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 13, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 05.04.2022.

Суддя Х.С. Ярема