Ухвала

04 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 761/40279/17

провадження № 61-2903ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Привалова Євгенія Євгенівна про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року.

У поданій касаційній скарзі скаржник підставами касаційного оскарження судових рішень зазначає підстави, передбачені пунктами

1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; суди попередніх інстанцій в оскаржених судових рішеннях порушили норми процесуального правата застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеногоу постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 552/1811/15, від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, від 20 жовтня 2020 року у справі № 320/7395/16, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19.

Посилання ОСОБА_1 на пункти 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підстави касаційного оскарження, зводяться до твердження скаржника, що апеляційний суд переглянув рішення суду першої інстанції також і в тій частині позовних вимог (про визнання недійсними й скасування свідоцтва про право власності та запису про державну реєстрацію права власності), в якій Верховний Суд постановою від 06 жовтня 2021 року на новий розгляд справу не передавав.

Разом з тим, аналіз змісту оскарженої постанови свідчить, що апеляційний суд переглянув рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог (про відновлення становища, яке існувало до порушення права, шляхом приведення приміщень житлового будинку у відповідність до поповерхових планів), в яких Верховний Суд передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції постановою від 06 жовтня 2021 року, однак не визначив меж апеляційного перегляду в резолютивній частині.

Зазначене не свідчить, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеногоу наведених постановах Верховного Суду, а також про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тобто наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, посилання скаржника на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) не є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки заявлені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, не визнані обґрунтованими.

Ураховуючи наведене, скаржнику необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки, передбачені статтею 393 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков