Справа №173/87/22
Провадження №2/173/279/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 , з позовом про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

25.01.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

26.01.2022 ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 21.03.2022 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав

Фіксування судового засідання технічного засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на весь час недієздатності дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 2000 року по 2012 рік вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2012 року шлюб між ними розірваний.

В період шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Їх син, ОСОБА_3 , страждає розумовою відсталістю у ступені ідіотії внаслідок невстановлених причин, F73.0.

Внаслідок хронічного психічного розладу син не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в зв`язку з чим за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області вона призначена його опікуном

Їх повнолітній син є інвалідом з дитинства першої групи інвалідності «А» потребує постійного стороннього догляду і нагляду та проживає разом з нею.

Непрацездатний повнолітній син ОСОБА_3 ,. має захворювання та потребує затрат на придбання одягу, продуктів харчування, лікування, а відтак потребує матеріального утримання від батька, оскільки потребує медикаментозного підтримання для належного психічного та фізичного стану. Тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоч працює та має можливість надавати таку допомогу, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні в період з 2000 року по 2012 рік сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.07.2012 року шлюб між сторонами розірваний. , що підтверджується копією рішення.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач.

Повнолітній син сторін , ОСОБА_3 , страждає на розумову відсталість у ступені ідіотії внаслідок невстановлених причин, F73.0., що підтверджується медичною документацією

Внаслідок хронічного психічного розладу повнолітній син сторін не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в зв`язку з чим за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, вона призначена його опікуном, що підтверджується копією рішення суду.

Повнолітній син сторін є інвалідом з дитинства першої групи інвалідності «А» потребує постійного стороннього догляду і нагляду, що підтверджується копією довідки МСЕК, та проживає разом з позивачкою.

Відповідно до ст. 198 СК України -Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За доводами позивача непрацездатний син сторін потребує матеріальної допомоги від батька на придбання одягу, продуктів харчування, лікування, а відтак потребує матеріального утримання від батька, оскільки потребує медикаментозного підтримання для належного психічного та фізичного стану

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідачем будь-яких заперечень та доказів на спростування цього факту не надано. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні повнолітнього непрацездатного сина та порушення прав непрацездатного сина, щодо матеріального забезпечення обома батьками. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для захисту порушених прав позивача, відповідно до обраного нею способу захисту порушених прав, передбачених Сімейним кодексом України у вигляді стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, з яким погоджується суд.

Відповідно до ч.1,2 ст. 200 СК України - Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення

Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, за доводами позивача працює та отримує прибуток. Доказів про наявність інших неповнолітніх дітей чи утриманців, стан здоров`я, а також інших обставин, які враховуються судом при стягненні аліментів, суду не надав. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що син сторін хоч і є непрацездатним, але є інвалідом першої групи, тому отримує пенсію по інвалідності, розмір якої позивачем не вказаний, тому дана обставина також враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Враховуючи всі вищенаведені обставини суд вважає за можливе стягнути з відповідача на ім`я позивачки, яка призначена опікуном повнолітнього ОСОБА_3 , який визнаний судом недієздатним, аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 СК України - Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Оскільки син сторін досягнув 18-річного віку, відповідно він не є дитиною, тому мінімальна межа стягуваних на його утримання аліментів, законом не передбачана і судом не визначається.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до вхідного реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 13 січня 2022 року. Тому аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина сторін суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період і до покращення стану здоров`я та відновлення працездатності сина сторін.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

На підставі чого суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992.40 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України. керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання повнолітнього непрацездатного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 13 січня 2022 року і до покращення здоров`я та відновлення працездатності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави в сумі 992.40 грн.

Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 21.03.2022 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 30.03.2022 року

Дата набрання законної сили: 21.04.2022 року