ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2855/22 Справа № 212/4504/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», тертя особа Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про поновленні на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», змінивши свої вимоги просив: визнати незаконним та скасувати наказ від 30 квітня 2021 року № 715-к про звільнення з підприємства на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору; поновити на роботі у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді начальника дільниці № 4 шахти «Октябрьська»; стягнути на його користь середній заробіток. Позов мотивований тим, що він працював на підприємстві відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». З 01 квітня 2020 року займав посаду начальника дільниці № 4 шахти «Октябрська», з якої його було звільнено 30.04.2021 року у зв`язку із закінченням строку погодженого сторонами. Наказ про звільнення вважає незаконним, оскільки строкових договорів з відповідачем не укладав. Просить поновити його на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 01 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в особі Голови Правління Новака Сергія Борисовича було укладено контракт (строковий трудовий договір) № 6101. Строк дії контракту з 01 травня 2020 року по 01 травня 2021 року (а.с.22-25).

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення та волевиявлення на підписання контракту (а.с.25).

ОСОБА_1 звернувся 21 травня 2020 року до підприємства із заявою в якій просив у відповідності до п. 2 ст. 23 КЗПП України укласти з ним строковий трудовий договір на посаду начальника дільниці шахти «Октябрська» на строк та умови, що будуть визначені договором (а.с.29).

Наказом ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» № 715-к від 30.04.2021 року «Про припинення трудового договору з працівником шахти «Октябрська», у зв`язку із закінченням строку погодженого сторонами» трудовий договір з ОСОБА_1 припинено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України з 01 травня 2021 року, останній робочий день - 30.04.2021 року (а.с.63-64).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 шляхом подання заяви погодився на переведення його на роботу на умовах контракту, його підпис на контракті свідчить про погодження працівника з їх умовами.

Відповідно до п. 7.2 Контракту № 6101 від 01 травня 2020 року однією із підстав його розірвання є закінчення строку дії (п.2 ст.36 КзпП).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 43 Конституції України проголошено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників.

При цьому КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення.

Частиною першою статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, згідно з якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події або виконанням певного обсягу робіт.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

Пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що підставами припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Доводи апеляційної скарги про те, що у разі укладання строкового договору обов`язково у наказі про прийняття на роботу має бути зазначений строк, на який працівник приймається на роботу, інакше бути вважатися, що працівник був прийнятий на роботу безстроково, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки позивача було прийнято на роботу за строковим контрактом, в якому чітко зазначено, що строк дії контракту з 01 травня 2020 року по 01 травня 2021 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що наказ від 30 квітня 2021 року № 715 -к прийнято у межах законодавства України, підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні, з даним висновком погоджується й колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко