ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2585/20Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 22-ц/817/218/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Парандюк Т. С.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

ОСОБА_1. та її представника

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року, ухвалене суддею Мельник А.В., повний текст якого складено 26.11.2021 року, у цивільній справі №606/2585/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 з ним за його місцем проживання.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 27 жовтня 2018 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Після одруження та народження сина вони проживали у його батьків, які допомагали їм у догляді за дитиною, ОСОБА_1 навчалася, а він працював. В травні 2020 року ОСОБА_1 поїхала з сином в гості до своїх батьків у село Вівся, Козівського району, Тернопільської області, де проживала деякий час. Сина вона часто залишала зі своєю неповнолітньою сестрою і на чужих людей, та не появлялась додому по декілька днів про що йому неодноразово повідомляли односельці дружини. Проживала з сином в сарайній прибудові з неналежними санітарними умовами. У зв`язку з цим, 18.09.2020 року він звернувся до Комісії з питань захисту прав дитини Козівської райдержадміністрації із заявою про визначення місця проживання дитини разом із ним. Після обстеження матеріально-побутових умов проживання та спілкування з батьками дитини комісія одноголосно визначила місце проживання ОСОБА_3 разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Він з сином проживає у приватному будинку, де створені всі умови для його розвитку та виховання, працює та має стабільні доходи. Натомість ОСОБА_1 невзмозі забезпечити дитині належні умови проживання, не працює, влаштовує своє особисте життя. Враховуючи вказане, просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з ним, що буде відповідати повному і гармонійному розвитку дитини.

У лютому 2021 відповідач ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 у якому просила визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з нею в АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що за час проживання з ОСОБА_2 у них були постійні сварки, ініціатором яких був він, і після розірвання їх відносин у травні 2020 року вона переїхала проживати до батьків. Батько не цікавився життям сина, не надавав матеріальної допомоги і вона звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. У грудні 2020 року ОСОБА_2 забрав від неї сина посилаючись на наявність у нього Розпорядження голови Козівської РДА. З того часу син проживає разом із ним і членами його родини у будинку в с. Гумниська, Теребовлянського району, Тернопільської області. З метою покращення умов проживання дитини, вона змінила місце проживання та зареєструвалася у м. Тернополі, отримує дохід, щомісячну допомогу на дитину та має постійне місце роботи з гнучким графіком. Зазначила, що вона є психічно та фізично здоровою, працездатною жінкою, яка може забезпечити належний розвиток, зростання в умовах любові, моральної та матеріальної забезпеченості сина. Вказала, що син має вроджені проблеми зі здоров`ям, вона особисто займалася його здоров`ям та лікуванням, водила його до лікарів на обстеження. Тепер із її новим місцем проживання у м. Тернопіль до його стану здоров`я буде доступніший і більш кваліфікований підхід зі сторони медичних, профілактичних закладів здоров`я, аніж у селі. Будинок, де зараз проживають ОСОБА_2 з дитиною, знаходиться на околиці села. У місті Тернопіль розвинена інфраструктура, велика кількість спеціалізованих дитячих магазинів, закладів освіти, лікування, розважальних закладів, дитячих гуртків тощо, тому проживання сина із матір`ю в місті Тернополі краще сприятиме його розвитку та соціалізації. Вона поставила на облікову чергу сина для тримання місця у дитячому дошкільному закладі. Крім того, зазначила, що на ОСОБА_2 та його братів розпочате кримінальне провадження за №0000006 від 04.01.2021 відповідно до ст. 125 КК України.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 16 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а її зустрічний позов задовольнити та визначити місце проживання сина з нею у АДРЕСА_2 .

Апелянт зазначила, що з метою найкращого задоволення інтересів дитини щодо доступу до медичної допомоги, належного рівня життя, освіти та розвитку вона прийняла рішення про переїзд до міста Тернополя. 1 лютого 2021 року вона уклала із своїми близькими родичами договір безоплатної оренди однокімнатної квартири, в якій є ліжечко для сина, шафа для одягу, іграшки. Договір оренди оформили на 2 роки 11 місяців, оскільки укладення на більш тривалий час вимагає нотаріального посвідчення, що складає додаткові витрати на нотаріальні послуги. Для вирішення питання щодо стану здоров`я сина у зв`язку з переїздом до Тернополя вона уклала декларацію з дитячим педіатром, який надаватиме первинну допомогу сину та поставила сина на облік до дошкільного закладу. ЇЇ теперішній чоловік ОСОБА_5 має стабільний дохід, який дозволяє йому забезпечувати її та сина, до якого він ставиться з прихильністю та добротою. Поєднання ОСОБА_2 декількох робіт може негативно відобразитися на спілкуванні та піклуванні про сина, яке буде перекинуто на інших членів сім`ї колишнього чоловіка, які в силу свого віку неспроможні належним чином здійснити догляд за її сином. Крім цього, непоправною помилкою є визначення місця проживання дитини з батьком в розрізі наявного кримінального провадження щодо позивача та його братів за насильницький напад на її теперішнього чоловіка біля території свого господарства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засідання ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що у позивача великий будинок з євроремонтом, в якому він проживає з родичами, однак в квартирі яку вона орендує також є всі умови для проживання сина, а інфраструктура сприятиме кращому розвитку. Вона звільнилась з роботи щоб весь свій час проводити з сином, отримує допомогу по догляду за сином в розмірі 850,00 грн. та повинна отримувати аліменти на утримання сина, яких позивач їй не сплачує. В квітні 2021 року вона одружилась і чоловік працюючи таксистом достатньо отримує для забезпечення сім`ї. Конфлікт щодо нападу ОСОБА_2 з братами на її теперішнього чоловіка виник біля воріт будинку в якому проживає ОСОБА_2 коли вона приїхала з ним на побачення з сином.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, що відповідно до положень статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, переглянувши справу за наявними в ній доказами колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2018 року по березень 2021 року, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . За час спільного проживання до травня 2020 року сім`я сторін проживала з батьками ОСОБА_2 в селі Гумнисько Тернопільського району (раніше Теребовлянського). У травні 2020 року ОСОБА_1 переїхала проживати до батьків з сином, а у грудні 2020 року ОСОБА_2 забрав сина і з того часу малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком. ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 зареєстровані в господарстві ОСОБА_1.

Згідно судового наказу Теребовлянського районного суду від 08 вересня 2020 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на січень 2021 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів з часу відкриття виконавчого провадження.

Розпорядженням голови Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області «Про визначення місця проживання дитини» від 30.11.2020 за №263/01-а визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_2 .

Згідно довідок виданих відділом культури Теребовлянської міської ради та директором Довгенської ЗОШ ОСОБА_2 працює у відділі культури на посаді керівника обрядово-фольклорного колективу "Лелюшки" з червня 2020 року і за період з червня по листопад 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 37124,99 грн. , а також вчителем музичного мистецтва в школі та за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року отримав заробітну плату в розмірі 9958,58 грн. По місцю роботи позивач характеризується з позитивної сторони.

Гумниський дошкільний заклад "Сонечко" Теребовлянської міської ради надав довідку про наявну можливість прийняти ОСОБА_4 в дошкільний навчальний заклад.

Згідно довідки, виданої 07.11.2020 року Вівсянською сільською радою ОСОБА_1 проживає з сином у житловому будинку своїх батьків по АДРЕСА_3 без реєстрації і характеризується з позитивної сторони.

У 2020 році ОСОБА_1 отримувала дохід у вигляді стипендії (за перший та другий квартал 2020 року в розмірі 4539,00 грн.) та допомоги при народженні дитини (по 860,00 грн. щомісячно).

Згідно договору про безоплатне користування квартирою укладеного 1 лютого 2021 року терміном на 2 роки 11 місяців між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 остання прийняла в користування однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Договором передбачено право користувача зареєструвати своє місце проживання та місце проживання сина ОСОБА_3 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована за адресою орендованої нею квартири.

Відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_1 працювала в магазині "Додому" з гнучким графіком та посадовим окладом 6100,00 грн. та характеризується позитивно.

29.04.2021 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після чого звільнилась з роботи. Згідно договору підряду від 1.04.2021 року укладеного з ТОВ "Еко таксі Україна" ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання виконувати роботу по перевезенню пасажирів у таксі замовника у відповідні строки.

Згідно довідки Тернопільського дошкільного навчального закладу №25 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 буде прийнятий в заклад згідно черги та наказу управління освіти з вересня 2021 року.

19.02.2021 року ОСОБА_1 уклала декларацію про вибір лікаря, який надаватиме первинну медичну допомогу її сину.

Органом опіки та піклування Теребовлянської міської ради надано Висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 28.04.2021 №116.

Зі змісту вказаного висновку слідує, що у матеріалах справи є розпорядження голови Козівської районної державної адміністрації від 30.11.2020 №263/01-05 "Про визначення місця проживання дитини", яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 з батьком. Підставами для прийняття такого рішення органу опіки та піклування були висновок оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 22.09.2020, акти обстеження житлових умов за адресою перебування матері з дитиною в с.Вівся Козівського району від 18.11.2020 та від 22.09.2020, в яких зазначено, що в будинку з 2 кімнат, де проживає мати з дитиною, не створено належних умов, холодно, відсутнє опалення, не прибрано, пил та павутиння, кухня та ванна в іншому приміщенні (кожен акт підписано різними посадовими особами), а також акт обстеження житлових умов батька в с.Гумниська Теребовлянського району, з якого відомо, що житло площею 175 кв.м., де зареєстроване місце проживання батька і дитини, в належному стані та створено умови для розвитку дитини. Станом на 07.12.2020 та по даний час дитина знаходиться на утриманні батька, який здійснює за ним належний догляд. Будинок у якому проживає ОСОБА_2 належить його бабусі ОСОБА_9 (1955 року народження), в ньому є п`ять просторих кімнат, кухня, санвузол; ОСОБА_2 з сином має окрему облаштовану кімнату; в будинку проживають батьки ОСОБА_2 : ОСОБА_10 1978 року народження та батько ОСОБА_11 1978 року народження., а також два брати ОСОБА_12 2000 року народження та ОСОБА_13 2005 року народження. Сім`я ОСОБА_14 самостійно обробляє земельну ділянку площею 0,96 га, утримує селянське господарство: корови, поросята, свійську птицю та кролів, здає в оренду 7 га землі, має власний автомобіль. ОСОБА_2 працює вчителем музичного мистецтва в школі та у відділі культури керівником фольклорного колективу "Лелюшки"; до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

17.03.2021 з ОСОБА_1 спеціалістом служби у справах дітей проведено бесіду, з якої відомо, що жінка знімає житло в родичів, тому воно безоплатне. Вона підтвердила, що працює позмінно в магазині і її робочий день триває з 08.00 год до 22.00 год, та посадовий оклад становить 6100 гривень.

На запит служби у справах дітей Теребовлянської міської ради службою у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради обстежено умови проживання житла в АДРЕСА_2 , з якого відомо, що однокімнатна квартира розташована на 4 поверсі 5-ти поверхового будинку, умови проживання відповідають санітарним нормам, в квартирі є дитячі ліжечко, речі та іграшки.

Відповідно до висновку оцінки потреб, що здійснювався 14.04.2021 та 15.04.2021 фахівцем соціальної роботи центру соціальних послуг Теребовлянської міської ради сім`я ОСОБА_4 має ознаки вразливості, спричинені розлученням батьків, потреби дитини задовольняються в повній мірі, батько потребує підтримки та підвищення компетентності в міру молодого віку, а мати навідується до дитини рідко, телефонує рідко та мало цікавиться дитиною.

Враховуючи все вищевказане, орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_2 з його батьком ОСОБА_2 .

Службою у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради також надано Висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №535 від 30.06.2021, згідно якого з врахуванням найкращих інтересів дитини служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради дійшла висновку про недоцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 з його матір`ю ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_4 з ним та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з нею суд першої інстанції виходив з того, що якнайкращим інтересам дитини буде відповідати проживання її з батьком.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Верховний Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що після одруження сторони проживали з батьками ОСОБА_2 , у травні 2020 року ОСОБА_1 з сином перейшла проживати до своїх батьків, однак не забезпечувала належних умов проживання для сина і за зверненням ОСОБА_2 розпорядженням голови Козівської РДА від 30.11.2020 року було визначено місце проживання ОСОБА_3 з батьком. З грудня 2020 року малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком в сім`ї ОСОБА_14 , у якій проживав з народження. ОСОБА_2 з сином проживає з батьками у великому житловому будинку, має окрему кімнату, постійну роботу та стабільний заробіток. Родина утримує домашнє господарство, обробляє земельну ділянку.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 з метою покращення умов проживання сина уклала договір безоплатного користування однокімнатною квартирою площею 29,9 кв.м. терміном на 2 роки 11 місяців, у квітні одружилась з ОСОБА_5 та спільно проживають у даній квартирі. ОСОБА_1 ніде не працює, отримує 860,00 грн. допомоги у зв`язку з народженням сина та судовим наказом від 8.09.2020 року вирішено стягувати на її користь аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які ОСОБА_2 не сплачувались. ОСОБА_1 стверджує, що її чоловік достатньо заробляє щоб утримувати її та сина, доказів на підтвердження доходів не надала.

Враховуючи вищенаведені обставини та надаючи першочергове значення найкращим інтересам дитини суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоцільність змінювати місце проживання дитини з матір`ю.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3 з народження проживав з батьком у родині його батьків (в період з травня по грудень з ОСОБА_1 в будинку її батьків) та з грудня по даний час продовжує проживати з батьком у його родині, що свідчить про формування у нього прив`язаності до батька, побуту, сталих соціальних зв`язків. Отже дитина проживає з батьком в оточенні рідних людей, які можуть забезпечити достатній догляд за нею, а тому твердження ОСОБА_1 що батьки ОСОБА_2 (які 1978 року народження) внаслідок свого літнього віку не спроможні здійснювати догляд за її сином є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

На підставі вказаного, колегія вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення враховано інтереси дитини, з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши інтереси дитини, право на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, дійшов обґрунтованого висновку, що проживання ОСОБА_4 з батьком відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Матір ОСОБА_1 яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті сина, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2022 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Парандюк Т.С.