Справа: 164/1777/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 квітня 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Колківської селищної ради Волинської області в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Колківської селищної ради звернувся до суду із даним позовом, який мотивував тим, що під час перебування в шлюбі у відповідачів народилися син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти перебувають на обліку служби у справах дітей з 19 липня 2018 року як такі, що проживають в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. З часом ситуація з утримання та виховання дітей змінюється в гіршу сторону. Акти обстеження умов проживання свідчать, що батьки не створили і не мають наміру створювати належні умови для проживання, розвитку та виховання своїх сина та доньки і основою причиною є зловживання алкогольними напоями. Під час обстеження умов проживання сім`ї в будинку було брудно та холодно, багато немитого посуду, обмаль продуктів харчування. Син ОСОБА_5 тривалий час проживає в інших родичів, дочка ОСОБА_6 також всі вихідні та шкільні канікули перебуває в тітки. Батьки не працевлаштовані, не мають стабільного доходу, зловживають алкогольними напоями, тобто свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх неповнолітніх дітей.

Заявою від 10 березня 2022 року позивачем було зменшено позовні вимоги, оскільки ОСОБА_7 досяг повноліття, а тому просили суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачі правом подати відзив не скористалися.

В даному судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала із наведених у ньому підстав та просила задовольнити.

Відповідачі, кожен зокрема, позов заперечили, зазначили, що на даний час вони мають намір влаштуватися на роботу та створити всі необхідні умови для проживання і навчання дітей, алкогольними напоями не зловживають.

Заслухавши учасників судового процесу, кожного зокрема, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Судом встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Як вбачається із матеріалів справи, досліджених судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються негативно, не працевлаштовані, зловживають алкогольними напоями (а.с. 19-20).

Актами обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 23 липня 2019 року, 4 грудня 2020 року, 19 квітня 2021 року, 7 жовтня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 4 квітня 2022 року підтверджується, що відповідачами не створені належні умови для проживання дітей (а.с. 26-31).

Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Колківської селищної ради Волинської області від 18 листопада 2021 року №147, є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо їх неповнолітньої доньки (а.с. 15-17).

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, тривалий час неповнолітня ОСОБА_6 проживає у своєї тітки, яка дбає про дівчинку, забезпечує усім необхідним та зголосилася стати опікуном дитини.

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, суд приходить висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 7, 155, 164 СК України, керуючись ст. ст. 2, 89, 263- 267 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , жителів с. Боровичі Волинської області, щодо їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави, по 454 гривні 00 копійки з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: орган опіки та піклування виконавчого комітету Колківської селищної ради, смт. Колки Волинської області, вул. Грушевського, 42, .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 4 квітня 2022 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська