Справа № 715/206/22
Провадження № 2/715/133/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовом розглянувши в смт. Глибока в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про скасування наказу про затвердження технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації земельної ділянки і припинення прав на неї, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області, Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про скасування наказу про затвердження технічної документації із землеустрою, скасування державної реєстрації земельної ділянки і припинення прав на неї.

Посилаються на те, що їм належать пава на земельні частки (паї) колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка села Михайлівка Глибоцького району Чернівецької області. Вказані земельні частки (паї) належать їм на підставі документів, а саме:

- ОСОБА_1 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0115292 від 18.04.1997 року, успадкованого та переоформленого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.02.2018 року після смерті ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_2 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0086977 від 27.07.2001 року, успадкованого та переоформленого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2020 року після смерті ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_3 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0115036 від 18.04.1997 року, успадкованого та переоформленого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019 року після смерті ОСОБА_7 ;

- ОСОБА_4 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0115277 від 18.04.1997 року, успадкованого та переоформленого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2013 року після смерті ОСОБА_8 .

З метою виносу в натурі (на місцевості) належних їм земельних ділянок вони звернулись до Глибоцької селищної ради та отримали відповідні рішення про вивчення питання можливості надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами с. Червона Діброва.

У процесі вивчення даного питання їм стало відомо, що 14.04.2011 року рішенням Сходки територіальної громади сіл Михайлівка та Червона Діброва було вирішено передати земельні ділянки сільськогосподарського призначення (паї) до земель запасу сільської ради. При встановленні спадкоємців земельні частки (паї) будуть передані їм в натурі. 18.10.2011 року рішенням X сесії Михайлівської сільської ради VI скликання №84-10/11 «Про погодження переведення земель пайового фонду, що знаходяться за межами населеного пункту с. Червона Діброва в землі запасу» - було погодження переведення земель пайового фонду в землі запасу та направлено дане рішення в Глибоцьку районну державну адміністрацію для прийняття відповідного розпорядження.

19.09.2012 року розпорядженням голови Глибоцької районної державної адміністрації № 314 «Про переведення земель пайового фонду до земель резервного фонду на території Михайлівської сільської ради» було дозволено Михайлівській сільській раді здійснити таке переведення. На підставі вказаного розпорядження була зареєстрована земельна ділянка площею 18,9638 га з кадастровим номером - :01:003:0486, цільове призначення - «Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)».

Рішення Михайлівської сільської ради від 18.10.2011 року № 84-10/11 було скасоване (відмінене) рішенням Глибоцької селищної ради від 30.01.2017 року № 379-19/17, а розпорядження Глибоцької районної державної адміністрації від 19.09.2012 року № 314, було визнано таким, що втратило чинність розпорядженням Глибоцької районної державної адміністрації від лютого 2017 року № 57.

Таким чином, рішення органу місцевого самоврядування та районної державної адміністрації були відмінені. Однак, реалізувати свої права вони не мають змоги у зв`язку з тим, що земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі і віднесена до земель комунальної власності Глибоцької селищної ради.

При зверненні до відділу у Глибоцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області їм було роз`яснено, що оскільки земельна ділянка зареєстрована з визначенням права власності на неї за територіальною громадою (комунальна власність) скасування реєстрації вказаної земельної ділянки з подальшим відведенням позивачем земельних ділянок в натурі (на місцевості) можливе лише відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр».

Отже, з метою захисту своїх прав вони змушені звернутись в суд з позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки, оскільки законодавством не передбачено скасування державної реєстрації частини земельної ділянки або часткового скасування реєстрації земельної ділянки.

Просять суд, ухвалити рішення, яким скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області №216 від 11.12.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності» в частині земельної ділянки площею 18,9638 га з кадастровим номером :01:003:0486 та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки з припиненням права комунальної власності на неї.

10 березня 2022 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області направив до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки він безпідставний та необґрунтований.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, проте направили до суду заяви, в яких підтвердили обставини викладені в позові, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а справу розглянути у їх відсутність

Представник відповідача Глибоцької селищної об`єднаної територіальної громади в особі Глибоцької селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позов у якому посилався не його безпідставність та вказував що права позивачів не порушуються, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0115292 від 18.04.1997 року, успадкованого та переоформленого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.02.2018 року після смерті ОСОБА_5 , належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка розміром 1,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_2 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0086977 від 27.07.2001 року, успадкованого та переоформленого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2020 року після смерті ОСОБА_6 , належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка розміром 1,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_3 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0115036 від 18.04.1997 року, успадкованого та переоформленого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019 року після смерті ОСОБА_7 , належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка розміром 1,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

ОСОБА_4 відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0115277 від 18.04.1997 року, успадкованого та переоформленого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2013 року після смерті ОСОБА_8 , належить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка розміром 1,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

14.04.2011 року рішенням Сходки територіальної громади сіл Михайлівка та Червона Діброва було вирішено передати земельні ділянки сільськогосподарського призначення (паї) до земель запасу сільської ради. При встановленні спадкоємців земельні частки (паї) будуть передані їм в натурі.

18.10.2011 року рішенням X сесії Михайлівської сільської ради VI скликання №84-10/11 «Про погодження переведення земель пайового фонду, що знаходяться за межами населеного пункту с. Червона Діброва в землі запасу» - було погодження переведення земель пайового фонду в землі запасу та направлено дане рішення в Глибоцьку районну державну адміністрацію для прийняття відповідного розпорядження.

19.09.2012 року розпорядженням голови Глибоцької районної державної адміністрації № 314 «Про переведення земель пайового фонду до земель резервного фонду на території Михайлівської сільської ради» було дозволено Михайлівській сільській раді здійснити таке переведення. На підставі вказаного розпорядження була зареєстрована земельна ділянка площею 18,9638 га з кадастровим номером - :01:003:0486, цільове призначення - «Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)».

11 грудня 2013 року наказом Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області загально площею 100,7284 га.

Рішення Михайлівської сільської ради від 18.10.2011 року № 84-10/11 було скасоване (відмінене) рішенням Глибоцької селищної ради від 30.01.2017 року № 379-19/17, а розпорядження Глибоцької районної державної адміністрації від 19.09.2012 року № 314, було визнано таким, що втратило чинність розпорядженням Глибоцької районної державної адміністрації від лютого 2017 року № 57.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Крім того, згідно вимог ст.16 цього Закону кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі і може бути і та скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

За змістом ст.24 цього Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, оскільки під час розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності не було враховано наявність на території Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області належні позивачам земельні ділянки, то внаслідок такої помилки була неправильно сформована земельна ділянка площею 18,9638 га за кадастровим номером :01:003:0486.

Запис в Державному земельному кадастрі про реєстрацію цієї земельної ділянки площею 18,9638 га за кадастровим номером :01:003:0486 та послідуюча реєстрація права державної власності на неї унеможливлює присвоєння кадастрового номеру належних позивачам земельних ділянок площею 1,49 га, виготовлення технічної документації із землеустрою та реєстрації за ними права постійного користування на неї, чим порушуються їх права.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Земельного кодексу України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або держорганом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч.5 ст.116 ЗК України).

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.3 статті 152 ЗК України).

Відповідно до ч.13 ст.79-1 ЗК України та ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 №1051 визначено порядок ведення державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051).

Згідно пункту 50 Порядку №1051 дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Пунктами 60, 61 Порядку №1051 передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Вказане дає підстави для визнання недійсним наказу Головного управління Держземагентства у Чернівецькій області №216-од від 11.12.2013 року, яким була затверджена технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподраського призначення державної власності на території Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області загальною площею 100,7284 га, в частині земельної ділянки площею 18,9638 га за кадастровим номером :01:003:0486 та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі цієї земельної ділянки.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державне агентство земельних ресурсів України було реорганізовано шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, а тому належним співвідповідачем в частині цих позовних вимог є Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Тому на підставі вище викладеного суд приходить висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернівецькій області №216-од від 11.12.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності», в частині земельної ділянки площею 18,9638 га за кадастровим номером :01:003:0486.

Скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 18,9638 га за кадастровим номером :01:003:0486.

Припинити право комунальної власності Глибоцької селищної об`єднаної територіальної громади в особі Глибоцької селищної ради на земельну ділянку площею 18,9638 га за кадастровим номером :01:003:0486.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 квітня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: