Номер провадження: 22-ц/813/4968/22
Номер справи місцевого суду: 521/547/21
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/547/21

Номер провадження: 22-ц/813/4968/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянуву передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення попередньої оплати за договором купівлі-продажу,заапеляційною скаргою адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Плавича І.В. 23 вересня 2021 року, повний текст рішення складений 01 жовтня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року адвокат Кузьменко В.В., діючий від іменіОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі - 3 000,00 доларів США.

Представник позивачаобґрунтовує вимоги тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про намір придбання ОСОБА_1 у відповідачки автомобілю марки «Фіат», моделі «500-Електро», номер кузова НОМЕР_1 . Для придбання автомобіля ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі - 3 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 04.09.2020 року.

30.09.2020 року між сторонами було укладено угоду про намір купівлі-продажу ще одного автомобіля марки «Фіат», моделі «500-Електро», номер кузова НОМЕР_2 . Для придбання другого автомобіля ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі - 6 583,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 30.09.2020 року.

За домовленості сторін автомобілі мали бути передані ОСОБА_1 у строк - до 30.11.2020 року. Проте, станом на час звернення до суду з даним позовом автомобілі відповідачкою позивачу не передані. На телефонні дзвінки відповідачка не відповідає (а. с. 1- 4).

2.2 Позиція відповідачки в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву адвокат Довженко О.Ю., діючий від імені ОСОБА_2 , просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що між позивачем та відповідачкою не було укладено жодного договору купівлі-продажу відповідних транспортних засобів. ОСОБА_2 ніколи не була власником вищевказаних автомобілів. Представником невірно обрано спосіб захисту та невірно визначено характер правовідносин, які склалися між сторонами (а. с. 53 - 58, 75 - 80).

2.3 Позиція позивачки на відзив на позов

Адвокат Кузьменко В.В., діючий від імені ОСОБА_1 , зазначив, що у відзиві на позов невірно витлумачені обставини справи, посилання представника відповідача не відповідають діючому законодавству. Доводи відповіді на відзив на позов є аналогічними викладеним у позові доводам (а. с. 106 - 109).

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1 ..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму попередньої оплати за договорами купівлі-продажу від 04.09.2020 рок та від 30.09.2020 року в розмірі - 9 583,00 долара США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі - 2 688,99 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 04.09.2020 р. ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти в розмірі - 3 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 04.09.2020 року. З вказаної розписки вбачається, що оплата була здійснена за придбання відповідачкою для позивача автомобіля марки «Фіат», моделі «500-Електро», номер кузова НОМЕР_1 .

Згідно вищевказаної розписки у разі настання непередбачених обставин ОСОБА_2 зобов`язалась повернути отримані кошти позивачу.

Відповідно до розписки від 30.09.2020 рокуОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі - 6 583,00 доларів США. Оплата була проведена для придбання відповідачкою для позивача автомобіля марки «Фіат», моделі «500-Електро», номер кузова НОМЕР_2 . Відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до листа №31/15-72аз від 05.03.2021 року Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Головного сервісного центру МВС за відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобілі марки «Фіат», моделі «500-Електро», номер кузова НОМЕР_1 , та «Фіат», моделі «500-Електро», номер кузова НОМЕР_2 на території України не реєструвалися.

Встановлено, що за ОСОБА_2 жодного автомобіля не реєструвалося.

Виходячи зі змісту вищевказаних розписок, суд дійшов висновків, що правовідносини між сторонами регулюються положеннями законодавства про купівлю-продаж.

Відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань, прострочила виконання зобов`язання з передачі товару покупцеві. Отримані кошти відповідачка не повернула.

Оскільки відповідачка отримала за вищевказаними розписками кошти у доларах США, порушене право позивача на повернення суми попередньої оплати за непереданий товар підлягає захисту шляхом стягнення грошових коштів в доларах США, у тому розмірі в якому було їх отримано(а. с. 172 - 175).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Адвоката Мартинюк Ю.С., діюча від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати.Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) суд не встановив дійсні правовідносини між сторонами. Відповідачка ніколи не була власником зазначених позивачем автомобілів. Тому, вона не могла укладати будь-яких договорів купівлі-продажу стосовна вказаних автомобілів; 2) підписані відповідачкою розписки жодним чином не можна віднести до укладених договорів купівлі-продажу транспортного засобу; 3) не була виконана ухвала суду про витребування доказів. Суду не були надані оригінали розписок від 04 та 30 вересня 2020 року. Судом в рішенні не зазначено про наявність або відсутність витребуваних доказів з Митного посту «Чорноморський», не надано належної оцінки цьомута чому суд прийняв до уваги скановані копії розписок; 4) відповідачка кожного разу з`являлася у призначені судові засідання. Жодного повноцінного судового засідання проведено не було. 23.09.2021 року вона прибула до суду. Секретар повідомила, що судового засіданні не буде, рішення буде винесено, але яке їй не повідомили. Таким чином, судом порушено її право на справедливий суд(а. с. 210 - 213).

2.7 Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи в апеляційному суді

Адвокат Кузьменко В.В., діючий від імені ОСОБА_1 ,у відзиві на апеляційну скаргу просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача посилається на те, що: 1) судом правильно встановлено наявність між сторонами правовідносин з договорів купівлі-продажу, оскільки відповідачка повинна була придбати у майбутньому автомобілі для передачі їх позивачу; 2) матеріали справи містять оригінали розписоквід 04.09.2020 року та 30.09.2020 року (а. с. 116 - 118). На виконання ухвали суду митниця надала відповідні документи (а. с. 133); 3) відповідачка була сповіщена про судові засідання. Про причини неявки у судове засідання не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надала (а. с. 238 - 240).

2.8 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 229).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти - «адресат відсутній».

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти - «отримано 11.12.2021 року».

16.12.2021 року адвокат Кузьменко Володимир Володимирович, діючий від імені ОСОБА_1 , ознайомився з матеріалами справи.

23.12.2021 року від адвоката Кузьменка Володимира Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.03.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (269 090,64грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

04 вересня 2020 року ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі - 3 000 (три тисячі) доларів США, що підтверджується розпискою від 04 вересня 2020 року.

Зі змісту із вищевказаної розписки вбачається, що оплата була проведена за придбання відповідачкою автомобіля марки «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_3 , для позивача.

Згідно із розпискою від 04 вересня 2020 року, у разі настання непередбачуваних обставин, ОСОБА_2 зобов`язалась повернути сплачені кошти ОСОБА_1 .

Відповідно до розписки від 30 вересня 2020 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 6 583 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят три) долара США.

Зі змісту вищевказаної розписки вбачається, що оплата була проведена за придбання відповідачкою ще одного автомобіля марки «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_4 , для позивача.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Головного сервісного центру МВС №31/15 -72аз від 05 березня 2021 року, за відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобілі марки «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_3 , та «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_4 на території України не реєструвалися.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 218 ЦК Українинедодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Як встановлює ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, в силу ст. 656 ч. 1 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору, або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Як вказує ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Встановлено, що у момент складання вищевказаних розписок між сторонами у ОСОБА_2 не було у власності спірних двох автомобілів. Вона повинна була придбати два автомобілі для подальшої їх передачі ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ч. 1, 2 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання з придбання автомобілів для подальшої передачі їх позивачу не виконала. Тобто, у неї у володінні не з`явилися вищезазначені два автомобілі. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Головного сервісного центру МВС №31/15 -72аз від 05 березня 2021 року, за відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобілі марки «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_3 , та «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_4 на території України не реєструвалися, зокрема і за ОСОБА_2 .

Разом з тим, отримані для придбання автомобілів кошти за розписками від 04 вересня 2020 року та від 30 вересня 2020 року відповідачка позивачу не повернула.

У відповідності до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст. 1212 ЦК, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених у ст.11 цього кодексу.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до розписки від 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі - 3 000 (три тисячі) доларів США, що підтверджується розпискою від 04 вересня 2020 року.

Згідно розписки від 30 вересня 2020 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 6 583 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят три) долари США.

З урахуванням того, що за ОСОБА_2 жодного автомобілю не зареєстровано, остання не мала намір здійснювати придбання автомобіля марки «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_3 , та автомобіля марки «Fiat» моделі «500-Electro», номер кузова НОМЕР_4 , для позивача, то в розумінні вищенаведених положень законодавства кошти, набуті відповідачкою є безпідставно набутим майном, яке вона зобов`язана повернути останньому.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , є частково доведеними, а тому вона підлягає задоволенню частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо підстав задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В решті рішення необхідно залишити без змін.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 274 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справи,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мартинюк Юлії Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року - змінити в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

В решті рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня його прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе