Справа № 510/940/21
Провадження № 2/510/397/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря - Березенко С.П.,

розглядаючи у судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі, позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просила розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву.

Представник позивача ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін позивача та його і/н; копія акту прийому - передачі за договором купівлі - продажу від 03.02.2021р.; копія договору купівлі - продажу від 03.02.2021р.; копія розписки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 02.02.2021р.; копія розписки від 02.02.2021р.; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_9 ; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.11.2004р.; копія генерального плану присадибної земельної ділянки з будівлями по АДРЕСА_1 ; копія рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради депутатів трудящих № 85 від 13.05.1954р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів, зазначивши, що 03.02.2021р. між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 . У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачам обумовлену суму, а вони передали нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував відповідачам привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що відповідачі не можуть це зробити, так як вони хоча і є фактичними власниками будинку, але вони юридично не завершили процедуру оформлення спадкових справ як спадкоємців першої черги, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто відповідачі запевнили, що усі питання вирішать та оформлять правочин.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачі (продавці) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не мали на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачам передані гроші, а позивачу - об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висували вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечували проти визнання права власності за позивачем.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набув право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_2 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мала права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков