Постанова

Іменем України

30 березня 2022 року

м. Київ

справа № 734/3711/16

провадження № 61-9875св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова»,

третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 , подані адвокатом Баховським Михайлом Михайловичем, на постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В.,

Онищенко О. І., Скрипки А. А., та ухвалу Чернігівського апеляційного суду

від 09 червня 2021 року у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Бечка Є. М.,

Вінгаль В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду

з позовом до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (далі - ПАТ «СК «Нова») про відшкодування майнової

та моральної шкоди.

У позові вказували, що 08 січня 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , автомобіля NISSAN QASHQAI, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , та автобуса MAN-11.190 HOCL, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 і який належить ОСОБА_3 .

У результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали тілесних ушкоджень.

Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_4 , цивільна відповідальність якого на час ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Нова».

Позивачі зверталися до ПАТ «СК «Нова» із заявою про отримання страхової виплати (страхового відшкодування), але ПАТ «СК «Нова» повідомила,

що не здійснює страхові виплати через фінансові проблеми.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд відшкодувати їм завдану майнову шкоду відповідно до статей 22, 1166, 1195 ЦК України.

Також ОСОБА_1 зазначав, що діями ОСОБА_4 йому завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та нервових хвилюваннях, перенесених від отриманих травм та пошкодження автомобіля, точніше його знищення, необхідності змінювати свій звичний ритм життя, докладати додаткових зусиль для організації роботи та вирішення особистих справ, відсутністю протягом тривалого часу можливості користуватись власним автомобілем, розмір якої він оцінив у 50 000,00 грн.

ОСОБА_2 указувала, що діями ОСОБА_4 їй завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та нервових хвилюваннях, перенесених від отриманих травм, необхідності змінювати свій звичний ритм життя, проходженні численних обстежень стану здоров`я і подальшого лікування для його відновлення, розмір якої вона оцінила у 25 000,00 грн.

ОСОБА_3 зазначав, що діями ОСОБА_4 , йому заподіяно моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та нервових хвилюваннях, перенесених через пошкодження автобуса, неможливість тривалий час використовувати належне йому майно при здійсненні господарської діяльності та отримувати від цього прибуток. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінив у 10 000,00 грн.

Отже, остаточно уточнивши позовні вимоги у квітні 2019 року, позивачі просили стягнути:

1) з ПАТ «СК «Нова» і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1

на відшкодування майнової шкоди 50 000,00 грн, з ОСОБА_4

на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 407 721,41 грн та 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди;

2) з ПАТ «СК «Нова» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

на відшкодування майнової шкоди 5 380,20 грн та 270,00 грн

на відшкодування моральної шкоди, з ОСОБА_4 , на користь

ОСОБА_2 24 730,00 грн на відшкодування моральної шкоди,

3) з ПАТ «СК «Нова», ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

на відшкодування майнової шкоди 50 000,00 грн, з ОСОБА_4

на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 7 955,97 грн та 10 000,00 на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 квітня

2020 року позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «СК «Нова» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1

50 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 407 721,41 грн

на відшкодування майнової шкоди, а також 30 0,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнено з ПАТ «СК «Нова» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

5 380,20 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10 000,00 на відшкодування моральної шкоди.

Стягнено з ПАТ «СК «Нова» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3

50 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7 955,97 грн

на відшкодування майнової шкоди та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , суд першої інстанції керувався статтями 1166, 1167 ЦК України

та виходив з того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Нова».

Суд першої інстанції констатував, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в частині солідарного стягнення з ПАТ «СК «Нова» і ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортних засобів, є доведеними

та обґрунтованими.

Суд послався на те, що вимоги ОСОБА_2 в частині відшкодування

їй матеріальної шкоди, пов`язаної з придбанням ліків, у розмірі 5 380,20 грн

є доведеними, оскільки підтверджуються відповідними платіжними документами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що унаслідок протиправних дій

ОСОБА_4 позивачі втратили можливість використовувати належні

їм транспортні засоби для задоволення власних потреб та потреб членів їх сімей, а також урахував характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань, істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках позивачів.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 , суд першої інстанції урахував те, що унаслідок протиправних дій ОСОБА_4 позивачеві було завдано легких тілесних ушкоджень, характер, обсяг, тривалість фізичних

і моральних страждань, істотність і наслідки вимушених змін у її життєвих стосунках.

Короткий зміст рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2020 року скасовано і прийнято нову постанову про часткове задоволення позову.

Стягнено з ПАТ «СК «Нова» на користь ОСОБА_1 49 500,00 грн матеріальної шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 212 825,00 грн матеріальної шкоди.

Стягнено з ПАТ «СК «Нова» на користь ОСОБА_3 49 500,00 матеріальної шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 028,50 матеріальної шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн моральної шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн моральної шкоди.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 10 000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд дійшов висновку, що у зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданих збитків різниця між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і страховим відшкодуванням відшкодовується з винної особи.

Із урахуванням того, що страховик не відшкодував шкоду в межах страхової суми, з ПАТ «СК «НОВА» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана автомобілю TOYOTA LAND CRUISER PRADO внаслідок ДТП, у розмірі 49 500,00 грн (50 000,00 грн (ліміт відповідальності

за шкоду, заподіяну майну) - 500,00 грн (франшиза) = 49 500,00 грн).

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана автомобілю TOYOTA LAND CRUISER PRADO внаслідок ДТП,

у розмірі 212 825,00 грн (262 325,00 грн - 49 500,00 грн).

Апеляційний суд дійшов висновку, що не підлягають відшкодуванню на користь ОСОБА_2 витрати на лікування в розмір 5 380,20 грн, оскільки здійснення

їх саме позивачем за лікарськими призначеннями у відповідних закладах охорони здоров`я не підтверджено, суду не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 у цій частині.

З ПАТ «СК «НОВА» на користь ОСОБА_3 також підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана автобусу MAN-11.190 HOCL внаслідок ДТП,

у розмірі 49 500,00 грн.

Із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана автобусу MAN - 11.190 HOCL внаслідок ДТП, у розмірі

1 028,50 грн (50 528,50 грн - 49 500,00 грн = 1 028,50 грн).

31 травня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2021 року відмовлено

в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - адвоката Баховського М. М. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 - адвоката Баховського М. М. про ухвалення додаткового рішення та стягнення

з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судових витрат на правову (професійну) допомогу адвоката у сумі 60 000,00 грн, апеляційний суд виходив з того, що оскільки всупереч частині восьмій статті 141 ЦПК України на доведення розміру понесених ОСОБА_4 витрат

на професійну правничу допомогу надано лише договір від 12 лютого 2019 року та копію квитанції до прибуткового касового ордера від 12 лютого 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 сплатив Баховському М. М. 60 000,00 грн згідно з договором від 12 лютого 2019 року, при цьому, перелік і вартість послуг за договором, а також звіт адвоката, як це передбачено законом і умовами самого договору від 12 лютого 2019 року, апеляційному суду надано не було, таке клопотання задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про відшкодування понесених ОСОБА_4 витрат

за проведення автотоварознавчої експертизи № 99-103/21/24 в сумі 6 537,60 грн, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних письмових доказів здійснення ОСОБА_4 таких витрат (квитанція, платіжне доручення), а поданий як доказ на підтвердження понесених ОСОБА_4 витрат на оплату автотоварознавчої експертизи дублікат квитанції про оплату суд до розгляду не прийняв і до уваги не взяв, оскільки цей доказ поданий після прийняття апеляційним судом постанови від 24 травня 2021 року та з порушенням порядку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробили про

це відповідну заяву.

Належних письмових доказів здійснення витрат на оплату автотоварознавчої експертизи (квитанція, платіжне доручення) ні ОСОБА_4 ні його адвокат Баховський М. М. суду апеляційної інстанції не надав, матеріали справи таких доказів не містили.

Під час апеляційного розгляду справи до судових дебатів представник

ОСОБА_4 - адвокат Баховський М. М. не робив обґрунтованих належними доказами заяв щодо подання додаткових доказів на підтвердження понесених витрат на оплату автотоварознавчої експертизи протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, тому апеляційний суд вирішив заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Баховського М. М. про відшкодування понесених витрат на оплату автотоварознавчої експертизи за наявними у справі матеріалами.

Також, спростовуючи відповідні доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначив, що ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області

від 22 березня 2019 року скасовано заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 03 липня 2018 року, призначено справу

до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 10 квітня 2019 року, а 09 квітня 2019 року позивачі подали заяву про зміну позовних вимог. Протокольною ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2019 року підготовче засідання відкладено на 05 травня 2019 року.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У червні 2021 року ОСОБА_4 , від імені якого діяв адвокат Баховський М. М., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2021 року і прийняти додаткову постанову, якою задовольнити заяву про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування судових витрат

на правову (професійну) допомогу адвоката в сумі 60 000,00 грн

та на відшкодування понесених ОСОБА_4 витрат за проведення автотоварознавчої експертизи № 99-103/21/24 в сумі 6 537,60 грн

15 червня 2021 року адвокат Баховський М. М., діючи в інтересах ОСОБА_4 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. У решті постанову апеляційного суду залишити без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та зазначає, що суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Вказує, що апеляційний суд не врахував рішення Національної комісії,

що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

від 21 липня 2015 року щодо збільшення страхових виплат за договорами обов`язкової цивільної відповідальності. Вважає неправильним обрахунок розміру майнової шкоди.

Також зазначає, що визначаючи розмір суми на відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд порушивши принцип диспозитивності та пропорційності.

На думку особи, яка подала касаційні скарги, суд порушив норми процесуального права при розгляді позову, оскільки первісна позовна заява не містила вимог

до страхової компанії, а зміна предмета та підстав позову була здійснена

у 2019 році.

У касаційній скарзі на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2021 року вказує, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу

є обґрунтованими, правомірними і реальними та підтверджені матеріалами справи.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Вказує на безпідставне посилання на рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 21 липня 2015 року щодо збільшення страхових виплат за договорами обов`язкової цивільної відповідальності, оскільки це рішення набуло чинності 16 лютого 2016 року,

а дорожньо-транспортна пригода мала місце 8 січня 2016 року.

Зазначає, що відповідач тривалий час зловживав своїми процесуальними правами, неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, навмисно затягував розгляд справи.

Вважає, що справу розглянуто з дотриманням норм процесуального права, оскільки позов подано у 2016 році.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 734/3711/16, витребувано справу з Козелецького районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2021 року частково задоволено клопотання про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року, зупинено виконання цієї постанови в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 212 825,00 грн матеріальної шкоди до закінчення касаційного розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 - автобуса марки MAN-11.190 HOCL, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

08 січня 2016 року сталась ДТП, під час якої автомобіль марки NISSAN QASHQAI, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO під керуванням ОСОБА_1 .

Унаслідок зіткнення автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO зіткнувся

з рейсовим автобусом MAN -11.190 HOCL, власником якого є ОСОБА_3 .

У подальшому автобус марки MAN -11.190 HOCL зіткнувся з автомобілем марки «Мерседес S 600», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 .

Постановою слідчого СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 26 березня 2016 року закрито кримінальне провадження, внесене

08 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000018 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня

2020 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_4

до адміністративної відповідальності відповідно до статті 124 КУпАП

за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

У мотивувальній частині постанови про закриття провадження встановлено,

що 08 січня 2016 року о 14 год 00 хв на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі ОСОБА_4 , керуючи автомобілем NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги пунктів 12.1, 11.4 Правил дорожнього руху України, а саме: не врахував дорожню обстановку, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1 ), який за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем MAN-11.190 HOCL, державний номерний знак НОМЕР_3 (водій ОСОБА_5 ). У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, доведена повністю.

Згідно з матеріалами кримінального провадження № 0000019, висновком експерта № 17 (за медичними документами) від 09 лютого 2016 року, потерпілій ОСОБА_2 в результаті ДТП завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - забій головного мозку, який у клінічному перебігу відповідає забою головного мозку легкого ступеню з вогнищем забою лобної долі справа у формі лікворно-гіпертензивного синдрому, вираженим цефалічним та антено-неврологічним синдромом, садин на голові. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легкого ступеню тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, 08 січня 2016 року ОСОБА_2 зверталася до травматологічного пункту.

Із 20 січня 2016 року до 02 лютого 2016 року ОСОБА_2 перебувала

на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з відповідним діагнозом. Належних та допустимих доказів вартості лікування ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як власника автомобіля NISSAN QASHQAI, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Нова».

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AE/2758522 передбачено,

що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн, розмір франшизи - 500 грн.

Відповідно до інформації, викладеної у листі Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), від 21 травня 2018 року № 4.2-10/15810, ПАТ «СК «Нова» з 05 травня 2016 року припинило членство у МТСБУ.

За наявними у МТСБУ відомостями, ліцензія на провадження ПАТ «СК «Нова» страхової діяльності з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та ряд інших ліцензій страховика були анульовані відповідним розпорядженням Нацкомфінпослуг

з 11 червня 2016 року, та з 18 серпня 2016 року ПАТ «СК «Нова» виключено

з Державного реєстру фінансових установ (т. 1 а.с.217-218).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «СК «НОВА» у процесі припинення не перебуває.

09 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Нова» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну належному йому транспортному засобу MAN-11.190 HOCL, державний номерний знак НОМЕР_3 .

19 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Нова» із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну транспортному засобу TOYOTA PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 .

ПАТ «СК «Нова» страхове відшкодування позивачам не виплатило.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 99-103/21-24, складеного 09 квітня 2021 року Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз:

1. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO внаслідок його пошкодження

в результаті ДТП, що сталась 08 січня 2016 року, станом на момент ДТП становить 461 167,00 грн;

2. Вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO станом на 08 січня

2016 року, на момент перед ДТП, з урахуванням його технічного стану та строку експлуатації становить 461 167,00 грн;

3. Вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO внаслідок ДТП, що відбулась 08 січня 2016 року, станом на момент ДТП становить 829 540 грн;

4. Вартість транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO після ДТП, яка відбулась 08 січня 2016 року, станом на момент ДТП, складає 198 842 грн;

5. Вартість матеріального збитку, завданого власнику пасажирського автобуса MAN-11.190 HOCL, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, що сталась 08 січня 2016 року, станом

на момент проведення ремонту 28 березня 2016 року становить 50 528,50 грн.

Апеляційний суд встановив, що різниця між вартістю автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO до та після ДТП становить 262 325,00 грн

(461 167,00 грн - 198 842,00 грн = 262 325,00), ремонт вважається економічно необґрунтованим, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, тобто транспортний засіб вважається знищеним.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується

на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом)

чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати

на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховувавши наведені норми закону та встановлені у цій справі обставини, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що дорожньо-транспортна пригода 08 січня 2016 року сталася з вини ОСОБА_4 , його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПАТ «СК «Нова», яка не перебуває у стані припинення та не ліквідована, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3

в частині солідарного стягнення з ПрАТ «СК «Нова», ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортних засобів, є доведеними

та обґрунтованими.

Касаційний суд погоджується з тим, що у зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданих збитків різниця між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і страховим відшкодуванням відшкодовується винною особою.

Спростовуючи доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо застосування апеляційним судом норм матеріального права без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі

№ 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та від 15 грудня 2020 року

у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), слід зауважити,

що ухвалені у цій справі рішення не суперечать висновкам, викладеним

у зазначених у касаційній скарзі постановах та відповідає правовим висновкам викладеним у пунктах 48, 155 постанови Великої Палати від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Також не беруться уваги як безпідставні посилання в касаційній скарзі

на розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання

у сфері ринків фінансових послуг, від 21 липня 2015 року № 3470 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо збільшення страхових виплат за договорами обов`язкової цивільної відповідальності, оскільки це розпорядження набуло чинності з дня його офіційного опублікування - з 16 лютого 2016 року, а дорожньо-транспортна пригода мала місце 08 січня 2016 року.

Доводи касаційної скарги щодо неправомірності ухвали Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2021 року про відмову у стягненні витрат

на правову допомогу спростовуються таким.

Встановлено, що 13 травня 2021 року адвокат відповідача Хоменка Ю. М. подав заяву, у тому числі про стягнення витрат на правову допомогу. До заяви додав лише договір від 12 лютого 2019 року. Розрахунок розміру витрат не надав.

До поданої 29 травня 2021 року заяви про стягнення витрат на правову допомогу та витрат за проведення експертизи додано дублікат квитанції як доказ

на підтвердження понесених ОСОБА_4 витрат на оплату автотоварознавчої експертизи. Належних доказів здійснення витрат на оплату автотоварознавчої експертизи (квитанції, платіжного доручення) ОСОБА_4 чи його адвокат Баховський М. М не надали., як не надали і доказів

на підтвердження надання правової допомоги.

Отже, касаційний суд погоджується з висновком апеляційного суду про те,

що заява про стягнення витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи подані з порушенням порядку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідно, апеляційний суд вирішив заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Баховського М. М. про відшкодування понесених витрат на оплату автотоварознавчої експертизи за наявними у справі матеріалами.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки зібраних у справі доказів.

Переоцінка касаційним судом доказів є недопустимою, оскільки відповідно

до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може вдаватись

до переоцінки доказів, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є прерогативою судів першої

й апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення

є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів

не спростовують.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної

чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 212 825,00 грн матеріальної шкоди.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун
М. Є. Червинська