Справа № 136/159/22
провадження № 2/136/54/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач) з вимогами:

- встановити юридичний факт, що позивач перебувала на утриманні у ОСОБА_2 з січня 1995 року до дня смерті ОСОБА_2 (не менше одного року);

- визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 2,94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка перебувала у КСП "Росія" згідно сертифікату серії ВН №0313668, що зареєстрований 10.07.1997 за №693 і був виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на певне майно, а саме: право на земельну частку (пай) в розмірі 2,94 умовних кадастрових гектара на території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка перебувала у КСП "Росія". На початку 1995 року стан здоров`я позивача погіршився і вона потребувала стороннього догляду. В свою чергу її тітка ОСОБА_2 , піклувалась про неї, а також утримувала, купувала за власні кошти необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо, оскільки являлася одинокою і власної сім`ї не мала. Після смерті ОСОБА_2 , позивач організувала і оплатила її поховання, а також прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління і володіння спадковим майном протягом шести місяців. Для оформлення спадщини позивачу необхідно в судовому порядку встановити факт її перебування на утриманні в ОСОБА_2 не менше одного року, а встановити вказаний факт в інший спосіб не представляється за можливе. Іншою перешкодою в оформленні спадщини є відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса він повідомив, що за відсутності документів оформити спадщину є неможливим.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 04.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано від: Липовецької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Вінницького обласного нотаріального архіву матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Липовецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) свідоцтво про смерть (копію актового запису про смерть) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в с. Вахнівка, Липовецького р-ну, Вінницької обл.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак представник надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 10.03.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у позовній заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Як зазначено в позові, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 22). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно інформації, що була отримана судом із нотаріальних установ спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заведена. Як убачається із довідок виданих виконавчим комітетом Турбівської селищної ради від 09.11.2021 (а.с. 8, 9, 10) позивач ОСОБА_1 являється племінницею ОСОБА_2 , перебувала на утриманні рідної тітки ОСОБА_2 . На початку 1995 року стан здоров`я позивача погіршився і вона потребувала стороннього догляду. В свою чергу її тітка ОСОБА_2 , піклувалась про неї, а також утримувала, купувала за власні кошти необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо, оскільки являлася одинокою і власної сім`ї не мала. Після смерті ОСОБА_2 , позивач організувала і оплатила її поховання, а також прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління і володіння спадковим майном протягом шести місяців. Згідно виписки Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, на гр. ОСОБА_2 виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай), який зареєстровано за №693 від 10.07.1997 у розмірі 2,94 умовних кадастрових гектарів, серія ВН №0313668 згідно до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації №165 від 23.06.1997. Взамін даного сертифіката на право на земельну частку (пай) державний акт на право приватної власності не видавався (а.с. 7). Позивач, будучи спадкоємцем за законом та прийнявши спадщину фактично шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, позбавлена можливості реалізувати такі свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутні документи на підтвердження факту прийняття спадщини, а також втрачено правовстановлюючий документ на майно, що увійшло до складу спадкової маси. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не має, оскільки при усному зверненні до нотаріуса він повідомив, що за відсутності документів оформити спадщину є неможливим.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

В силу вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ст. 531 ЦК України в ред. 1963 р., котрий діяв на час відкриття спадщини, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

У п.8. постанови ПВСУ Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995, зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) ( 1540-06 ) не менше одного року.

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами вказують на те, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві щодо права на спадкування за законом як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, відповідно до ст.531 ЦК УРСР, спадщину вона прийняла в силу приписів ст.548, 549 ЦК УРСР, отож вона їй належить.

Судом встановлено, що до складу спадкової маси увійшла земельна частка (пай), розміром 2,94 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка перебувала в КСП "Росія" та належала спадкодавцеві на підставі сертифікату серія ВН №0313668, що зареєстрований 10.07.1997 за №693. Факт належності права на земельну частку (пай) спадкодавцеві підтверджено також Випискою Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадасту у Вінницькій області від 19.01.2022 (а.с. 7). Як убачається із матеріалів справи сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313668, на ім`я ОСОБА_2 втрачено.

За встановлених судом обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на земельну частку (пай), що увійшла до складу спадкової маси.

У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013).

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, ґрунтуються на нормах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт Турбів, Вінницький р-н, Вінницька обл., ) про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні у ОСОБА_2 з січня 1995 року до дня смерті ОСОБА_2 (не менше одного року).

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) в розмірі 2,94 умовних кадастрових гектари на території Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка перебувала у КСП "Росія" згідно сертифікату серії ВН №0313668, що зареєстрований 10.07.1997 за №693 і був виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО