Ухвала

23 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 358/361/20

провадження № 61-15303ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року

та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику: зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України; ціну позову (зокрема, вартість рухомого майна). Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 27 вересня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги та отримана 01 жовтня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У вересні 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли додатки до касаційної скарги.

У жовтні 2021 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 27 вересня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга,

в якій заявник як на підставу касаційного оскарження судових рішень посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України - суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України), а також абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року продовжено

ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження судових рішень, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, а також копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 грудня 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги та отримана 03 січня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У січні 2022 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 13 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена редакція касаційної скарги, в якій заявник як на підставу касаційного оскарження судових рішень посилається на те, що судове рішення оскаржується

з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК

(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України), а саме - суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених

у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1

частини третьої статті 411 ЦПК України).

Вказане посилання є аналогічним тому, про що зазначала заявник

у касаційній скарзі, поданій на виконання вимог ухвали суду від 27 вересня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2022 року продовжено

ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій,

у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, одночасно зазначити та обґрунтувати хоча б одну з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, а також додати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.У разі зазначення інших підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, слід навести обґрунтування відповідно до положень цивільного процесуального права. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 20 січня 2022 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги та отримана 29 січня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У лютому 2022 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 20 січня 2022 від ОСОБА_1 надійшла уточнена редакція касаційної скарги, в якій заявник зазначила підстави касаційного оскарження судових рішень, аналогічні викладеним в уточненій редакції касаційної скарги, поданій на виконання вимог ухвал суду від 27 вересня 2021 року та від 13 січня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала,

з таких підстав.

В уточненій редакції касаційної скарги, ОСОБА_1 вкотре зазначила, що згідно з пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цій статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. До таких підстав відноситься незастосування судами попередніх інстанцій положень статей 530, 1046-1049 ЦК України,

а застосування норми права щодо поділу майна подружжя.

Разом з тим, за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 411 ЦПК України передбачено обов`язкові підстави скасування судових рішень.

У частині третій статті 411 ЦПК України зазначені підстави для скасування судового рішення у зв`язку з порушенням норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України такою підставою є, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Тобто, підстава для скасування судових рішень, передбачена пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, застосовується за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Отже, у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України,

у касаційній скарзі одночасно має бути зазначена та обґрунтована хоча б одна з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Також відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у

пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Таким чином, касаційна скарга має містити посилання на одну з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Тому, посилання заявника на пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

В ухвалах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року, 13 січня 2022 року

та від 20 січня 2022 року детально викладені підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України. Заявнику надано роз`яснення, що у разі зазначення підстав для скасування судових рішень, передбачених пунктом 1 частини третьої

статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі одночасно має бути зазначена та обґрунтована хоча б одна з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Станом на 23 лютого 2022 року заявник вказані в ухвалах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року, 13 січня 2022 року та від 20 січня 2022 року недоліки не усунула.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Виходячи з того, що заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак, вона не проявила належної обачності в захисті своїх прав, враховуючи, що станом на 10 лютого 2022 року не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга ОСОБА_1 має бути повернута заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська