Провадження № 2/686/177/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.04.2022 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання - Гузовій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

03.12.2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню так, як він став підставою для відкриття виконавчого провадження і порушує законні права та інтереси позивача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що у серпні 2021 року на її поштову адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 66567804 від 18.08.2021 р., винесена приватним виконавцем Овсієнко А.В. (супровідний лист від 18.08.2021 року), виконавчий документ - виконавчий напис №3306 від 29.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Окрім того, в межах вищезазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника від 18.08.2021 р., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.08.2021 р., постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 18.08.2021 року.

Вказаний виконавчий напис було вчинено у зв`язку зі стягненням з позивачки боргу за кредитним договором №99566323 від 03.09.2012 року, який було укладено між нею та ПАТ "Банк Русский стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Форвард", на користь останнього кошти у сумі 17 711, 64 грн., з яких: 11 295,92 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4 715,72 грн. заборгованість за процентами; 600, 0 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів; 1 100, 00 грн. плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом (згідно інформації, яка зазначена у виконавчому написі).

11.11.2021 року ОСОБА_1 через власну електронну пошту звернулась до приватного нотаріуса Сазонової О.М, з письмовою заявою та копіями паспорту та картки платника податків щодо надання їй належним чином засвідчених копій виконавчого напису та документів, які стали підставою для його вчинення.

15.11.2021 року у відповідь на вищезазначене звернення позивачка отримала від приватного нотаріуса Сазонової О.М. електронного листа з вкладеннями, в якому містились супровідний лист від 15.11.2021 р. за вих № 384/01-16 з додатками нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису та документи відповідача, які були подані відповідачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

26.10.2021 року за вих. № 66567804 від приватного виконавця Овсієнко А.В. вона отримала лист-відповідь на заяву від 08.10.2021 р. з додатками: копія виконавчого напису, копія постанови про відкриття виконавчого провадження, копія заяви стягувача №17/1-490/1/114 від 12.08.2021 р.

Позивачка вважає вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Виконавчий напис вчинено з порушенням ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі по тексту - Порядок вчинення нотаріальних дій), Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться е безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1995 року № 1172. Тобто, нотаріус повинен упевнитися у розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Однак, ОСОБА_1 не отримувала жодної вимоги про усунення порушень, зокрема про погашення заборгованості за основним зобов`язанням чи додатковим, чи санкціями жодним способом, передбаченим чинним законодавством.

При таких обставинах, приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису попередньо не переконавшись та не отримавши документів, які підтвердили б отримання позивачкою вимоги про усунення порушень та не переконавшись безспірності заборгованості.

До матеріалів для вчинення виконавчого напису відповідачем додано повідомлення на ім`я ОСОБА_1 АТ «Банк Форвард» щодо вимоги сплати зобов`язань без дати та без вихідного номеру, проте жодних доказів отримання позивачкою цього повідомлення приватному нотаріусу не надано та боржником воно не отримувалось.

Також, позивачка вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі заяви №99566323 від 31.08.2012 року про здійснення оферти щодо укладення кредитного договору, в матеріалах нотаріальної справи кредитний договір №99566323 від 03.09.2012 року відсутній. Таким чином, між позивачкою та ПАТ «Банк Русский Стандарт» кредитні договори у простій письмовій формі та нотаріально посвідчені кредитні договори не укладались.

На підставі викладеного, позивачка вважає дії приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису від 29.07.2021 року неправомірними, так як вони суперечать нормам чинного законодавства України та просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір у сумі 1362 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2021 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17.01.2022 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.02.2022 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача та позивачка не з`явилися, позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили, від приватного нотаріуса Сазонової О.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

За таких обставин, оскільки проти цього не заперечувала позивачка, судом відповідно до положень ст.280 ЦПК України, прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був вчинений виконавчий напис №3306 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», яке є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт», заборгованості в загальній сумі 16611 грн. 64 коп.

Вказаний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 99566323 від 03.09.2012 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого на користь банку стягнуто кошти у сумі 17 711,64 грн., з яких: 11 295,92 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4 715,72 грн. заборгованість за процентами; 600 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів; 1 100,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 18.08.2021 року було відкрито виконавче провадження №66567804 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №3306 від 29.07.2021 року.

18.08.2021 року приватного виконавцем Овсієнко А.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунках у банківських установах; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 березня 2019 року№ 137/1666/16-ц.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідачем АТ «Банк Форвард» суду не надано належних та допустимих доказів того, що позивачка отримувала їх письмову вимогу про усунення порушень.

Таким чином, позивачка була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги відповідача або виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої для стягнення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал Договору Позики; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення, тобто 22.02.2017 року.

Отже, редакція Порядку до 22.02.2017 року (згідно Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р.) дозволяла видавати виконавчі написи на підставі оригіналів кредитних договорів, натомість редакція Порядку від 22.02.2017 р. (коли Постановою суду було скасовано такі зміни) надавала право щодо видачі виконавчих написів тільки на підставі нотаріально-посвідчених договорів, що передбачають сплату коштів.

Аналогічної правової позиції дійшла висновку Велика Палата Верховного суду у справі № 910/10374/17 Постанова від 21.09.2021 р.

Також Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання Стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, укладений 03.09.2012 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

За таких обставин, приватний нотаріус не мала жодних підстав для вчинення виконавчого напису, не перевіривши та не отримавши документів, які б підтвердили отримання боржником вимоги про усунення порушень, та не переконавшись у безспірності заборгованості.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме - безспірність заборгованості.

Отже, нотаріальна дія щодо видачі виконавчого напису №3306 від 29.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про звернення стягнення за кредитним договором з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», не була передбачена чинним законодавством.

Суд вважає, що на момент вчинення оспорюваного вище зазначеного виконавчого напису була відсутня законодавча підстава для його вчинення, а саме порушено вимоги п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання.

Щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування позивачкою у сумі 3 000 грн., судом враховано наступне.

Вимогами ч.1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачкою надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.11.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Карою В.Г., акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30.11.2021 року, квитанцію від 30.11.2021 року про оплату послуг адвоката на суму 3000 грн.

Згідно п.4.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.11.2021 року, вартість правової допомоги становить 600,00 грн. за одну годину втраченого часу адвокатом на надання правової допомоги за договором.

Відповідно до п. 1 Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 30.11.2021 року Адвокат надала, а Клієнт прийняла наступні послуги: консультація з питань порушених прав (2 год.) - 1200 грн.; складання проекту позовної заяви, заяви про забезпечення позову (3 год.) - 1800 грн.; всього - 3000 грн.

ОСОБА_1 оплатила послуги адвоката у сумі 3000 грн., що підтверджується даними квитанції від 30.11.2021 року.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених ОСОБА_1 , суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з АТ «Банк Форвард» на користь позивачки слід стягнути також судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 гривень та за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454 грн., всього стягнути - 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Визнати виконавчий напис №3306 від 29.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №99566323 від 03.09.2012 року на загальну суму 16611,64 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1362 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., всього стягнути: 4 362 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Л. Стефанишин