Постанова

Іменем України

30 березня 2022 року

м. Київ

справа № 686/9561/20

провадження № 61-18029св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого майна

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2021 року у складі судді Мазурок О. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позову

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року до 01 листопада 2019 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», державний номерний знак НОМЕР_1 та на 1/2 частину гаража в гаражному масиві АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1999 року та проживали однією сім`єю в орендованій квартирі АДРЕСА_2 , яку 02 червня 2003 року придбали за договором купівлі-продажу. Крім того, за час спільного проживання вони придбали гараж у гаражному масиві «Фрагмент» на АДРЕСА_1 , та автомобіль «ЗАЗ Daewoo Т13110», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час спільного проживання ні вона, ні ОСОБА_5 не перебували в інших зареєстрованих шлюбах, вони вели спільне господарство, мали спільний побут, бюджет, кожного року разом відпочивали, що підтверджується фотознімками, поясненнями свідків та письмовими доказами. Разом з ОСОБА_5 вона придбавала побутову техніку, речі домашнього вжитку, одяг, продукти харчування; разом обробляли земельну ділянку, що у мікрорайоні Лезнево, турбувалися одне про одного. Спільно проводили будівництво, ремонтні роботи дачного будинку, гаража та квартири. Сімейний бюджет в основному складався з коштів від їх трудової діяльності. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу їй необхідно для визнання за нею права власності на 1/2 частину спільно набутого майна.

Ураховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 26 квітня 2021 року позов задовольнив. Встановив факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з 01 січня 2004 року до 01 листопада 2019 року. Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo Т13110», державний номерний знак НОМЕР_1 . Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини гаража в гаражному масиві « Фрагмент », що розташований на АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю правових підстав для задоволення заяви.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Хмельницький апеляційний суд постановою від 05 жовтня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишив без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована законністю і обґрунтованістю рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг такі висновки районного суду не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 03 листопада 2021 року, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 369/3338/17 та від 20 серпня 2019 року у справі № 588/350/15.

На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 зазначає про порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Суди безпідставно послалися на докази надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, не надавши їм відповідної правової оцінки. Ані ПП «Управляюча компанія «Озерна», ані свідки не можуть підтвердити факт ведення спільного господарства, оскільки це є особистим життям подружжя. ОСОБА_1 працювала в м. Києві, тому фізично не могла знаходитися увесь час перебування ОСОБА_5 у лікарні поряд з ним та купувати ліки.

21 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, який мотивований тим, що касаційна скарга є необґрунтованою, обставини, які в ній викладені, не відповідають обставинам справи, що були встановлені під час судового розгляду на підставі досліджених доказів, та не ґрунтуються на вимогах законодавства і судової практики. Касаційна скарга зводиться до незгоди заявника з оцінкою доказів, наданою судами попередніх інстанцій.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

14 грудня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 і ОСОБА_5 з 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 (день смерті ОСОБА_5 ) проживали однією сім`єю на орендованій квартирі АДРЕСА_2 , яку придбали за договором купівлі-продажу від 02 червня 2003 року, оформивши право власності на неї по 1/2 частині за ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .

Із наданих копій розрахункових та абонентських книжок, квитанцій про оплату комунальних послуг відомо, що оплату комунальних послуг у кв. АДРЕСА_2 за період із 01 січня 2004 року до 01 листопада 2019 року здійснювали як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_5 . Згідно із заявкою на доставку ОСОБА_1 на 30 березня 2007 року замовляла доставку газової плити у квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 19 січня 1995 року, серія НОМЕР_2 , шлюб між громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_1 розірвано 04 серпня 1994 року.

Згідно з копією акта про розірвання шлюбу від 08 серпня 1998 року № 743 шлюб між громадянами ОСОБА_5 і ОСОБА_7 розірвано.

08 липня 2010 року ОСОБА_5 видано свідоцтво на право власності на гараж у гаражному масиві АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснювалося КП «Хмельницькбудзамовник». ОСОБА_5 за гараж розрахувався повністю (оплата 15 лютого 2007 року в сумі 11 605,00 грн).

За інформацією Регіонального Сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області, перереєстрація транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Т13110, державний номерний знак НОМЕР_1 , на нового власника, ОСОБА_5 , проведена за договором купівлі-продажу від 17 квітня 2018 року ТСЦ 8044/2018/902527.

ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність з 2001 до 2010 року, з 2010 до 2016 року працювала в ОСББ «Добробут», з 2016 року по цей час працює в Управлінні освіти та інноваційного розвитку Печерської РДА, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 06 березня 2020 року № 29418/22-01-58-08-08, листом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 10 липня 2020 року № 22213/Р/22.

ОСОБА_5 з липня 1999 року до березня 2016 року працював на посаді директора ДП «Агат-М», з березня 2016 року до липня 2019 року працював на

посаді заступника директора ПП «Спецпостач».

Згідно з актом, складеним 28 січня 2020 року ПП «Управляюча компанія «Озерна», громадяни ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_5 проживав у квартирі АДРЕСА_2 разом із дружиною ОСОБА_1 з жовтня 1999 року до дня його смерті, вони вели спільне господарство.

Під час перебування ОСОБА_5 в травматичному відділенні Хмельницької міської лікарні ОСОБА_1 перебувала в лікарні біля нього, з 05 жовтня до 01 листопада 2019 року вона придбала ліків на його лікування на загальну суму 8 807,77 грн.

Допитані як свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які проживають по сусідству з квартирою, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 і померлому ОСОБА_5 , пояснили, що позивач разом з ОСОБА_5 проживали з 1999 року у квартирі АДРЕСА_2 до дня смерті ОСОБА_5 . Спільно робили ремонт у квартирі, спільно їздили на відпочинок, на дачу, свідки думали, що вони є подружжям. ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 робила поминальний обід.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_1 і ОСОБА_5 з 2001 до 2019 року, вважала, що це одна сім`я, перебувала в дружніх стосунках з донькою ОСОБА_1 ; вона бачила як ОСОБА_1 приходила в лікарню до ОСОБА_5 , і вона їй повідомила, що ОСОБА_5 попав у ДТП. Бабуся казала їй, що вони раніше знімали цю квартиру, а потім викупили її.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не

підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України).

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановивши, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 з 1999 року спільно проживали у квартирі АДРЕСА_2 , яку вони придбали у 2003 році, оформивши право власності на неї за кожним по 1/2 частині, між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, в інших зареєстрованих шлюбах вони не перебували, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За своїм змістом усі доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який, на думку заявника, свідчить про недоведеність заявлених позивачем вимог, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).

Висновки судів не суперечать правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 369/3338/17 та від 20 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, адже у справах встановлені різні фактичні обставини.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов