Справа № 442/7892/21 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/4352/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2021 року позивачка звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить збільшити щомісячний розмір аліментів, які встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442/6211/13-ц від 21.10.2013 року.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442/6211/13-ц від 21.10.2013 вирішено стягувати з ОСОБА_2 , 1988 року народження, проживаючого на АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 13 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зважаючи на те, що присуджених аліментів не достатньо для належного утримання дитини, вона змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 21 жовтня 2013 року по цивільній справі №442/6211/13-ц, на утримання доньки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти вирішено стягувати з моменту набрання чинності даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 442/6211/13-ц виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду від 21 жовтня 2013 року, після його виконання вирішено повернути в суд.

Стягнуто з ОСОБА_2 - 908,00 грн. судових витрат в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду в частині визначення розміру аліментів незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Звертає увагу, що при визначенні розміру аліментів судом не було взято до уваги майновий стан відповідача, не враховано, що останній в 2016 році придбав земельну ділянку, в 2021 році придбав нежитлову будівлю з земельною ділянкою, а також зареєстрував право власності на складські приміщення та житловий будинок. Зазначає, що вартість останньої придбаної земельної ділянки площею 0,3309 в м. Дрогобичі приблизно становить 7881000 грн. Вартість придбаного житлового будинку в 2021 році становить 1765499,33 грн.

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

15 лютого 2022 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін. Звертає увагу, що згадану в апеляційній скарзі земельну ділянку він отримав від свого батька, а новий будинок збудовано за спільні кошти його нової сім`ї. Також звертає увагу на факт перерахунку коштів в більшому розмірі ніж той, що був встановлений раніше судом, а також перераховую гроші на подарунок для дитини, 16 грудня 2021 року перерахував 5000 грн.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31 березня 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 06 квітня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що потреби дитини збільшилися з 2013 року і визначених раніше аліментів є недостатніми для повноцінного утримання дитини, прийшов до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 2300 гривень.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/6211/13-ц від 21.10.2013 вирішено: стягувати з ОСОБА_2 , 1988 року народження, проживаючого на АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 13 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 2510 грн.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беззаперечним є той факт, що з 2013 року відбулося значне зростання цін на основні продукти харчування, інші речі необхідні для дітей для їх належного та гармонійного розвитку, в зв`язку з чим аліменти в розмірі по 1000 грн. в місяць на дитину є недостатніми.

Позивачка звернувшись до суду з даним позовом просить стягувати з відповідача аліменти в розмір по 5000 грн. щомісячно на дитину, долучив інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлових, нежитлових будівель, а також власником земельних ділянок.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність у власності відповідача нерухомого майна, а також земельних ділянок не є обов`язок з його сторони одноособово забезпечувати фінансово свою дитину.

З поданого відповідачем відзиву вбачається, що він не заперечує проти визначеного судом щомісячного розміру аліментів в сумі 2300 грн., яка становить більшу половину прожиткового мінімуму на дитину.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачкою не подано достатніх доказів в підтвердження того, що у відповідача наявна фінансова можливість для сплати аліментів в сумі 5000 грн., а також, що розмір таких аліментів є необхідним дитині для забезпечення її гармонійного розвитку.

Окрім цього, звертаючись до суду з даним позовом, позивачкою не подано жодного доказу щодо свого матеріального становища і розміру доходів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи суму аліментів до якої потрібно їх збільшити, правильно врахував матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходяться неповнолітня дитина, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2013 роком (коли було ухвалено рішення про призначення аліментів) неодноразово змінювалася, те, що позивач несе інші витрати пов`язані з фізичним, духовним та моральним розвитком дочки. Також суд першої інстанції правильно врахував ту обставину, що позивачка не додала жодних підтверджень про доходи відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У разі доведеності з сторони позивачки нових підстав для збільшення розміру аліментів передбачених ст.192 СК України, ОСОБА_1 не позбавлена права повторно звернутись до суду за захистом своїх прав, а відповідач в свою чергу вправі виплачувати щомісячно аліменти в більшому розмірі раніше визначеному судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник