Провадження № 2/369/1932/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2022 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бондарчука В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" про припинення зобов`язання та стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» (далі - відповідач) з позовом про визнання припиненим договору № 92006-А/4 купівлі-продажу деривативу від 16 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_2 , стягнення з відповідача на користь позивача 86 221,07 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором № 92006-А/4 купівлі-продажу деривативу (оригінал договору у вигляді документа на папері) від 16.12.2019 р, на виконання якого позивачем перераховано на рахунок відповідача 95 801,19 грн.

На звернення позивача про розірвання договору у відповідно до п. 8.2. договору відповідач не відреагував, грошові кошти за вирахуванням премії у розмірі 10 % від суми сплачених коштів протягом 180 календарних днів з дати отримання такої заяви не повернув.

Враховуючи викладене, позивач звернувся з позовом до суду.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 року справу передано судді Янченку А.В. для розгляду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

16.11.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що у позивача виникла заборгованість за договором на суму 135 354,78 грн,

Зокрема, у зв`язку з порушенням відповідачем істотних умов договору - п. 3.4. та 4.1. договору, керуючись п. 8.2. договору відповідачем було направлено позивачу повідомлення про розірвання договору від 01.11.2021 № 06 у вигляді рекомендованого листа з повідомленням про вручення, яке позивач отримав 05.11.2021 року.

Оскільки договір є розірваним з 05.11.2021 року та ненадходження від позивача письмової заяви про перерахування покупцю коштів на зазначений в заяві рахунок, представник відповідача вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

У судовому засіданні 23.02.2022 року представник позивача підтримав задоволення позовних вимог, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16.12.2019 року між ОСОБА_2 (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу деривативу (оригінал договору у вигляді документу на папері) № 92006-А/4, за умовами якого продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками, а саме: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , проектний буд. АДРЕСА_2 , строк виконання за деривативом до виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав на підставі форвардного контракту від 16.12.2019 р.

На виконання вказаного договору позивачем було сплачено відповідачу всього 95 801,19 грн (23 024,07 грн + 93,12 грн + 23 527 грн + 24 014 грн + 25 143 грн), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями дублікатів квитанцій.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.3. договору продавець зобов`язується передати покупцю дериватив з моменту підписання договору шляхом укладення акту прийому-передачі деривативу. Акт прийому-передачі деривативу підписується сторонами в момент укладення цього договору. Підтвердженням права покупця на дериватив є акт прийому-передачі деривативу, який є невід`ємною частиною договору. Зобов`язання продавця щодо передачі покупцю деривативу згідно п. 5.1. договору вважаються виконаними з моменту передачі деривативу покупцю на підставі Акту прийому-передачі деривативу.

Продавець зобов`язується передати покупцю дериватив після підписання цього договору шляхом укладення акту прийому-передачі деривативу (п.п. 6.1., 6.1.1. договору).

Згідно з п. 8.2. договору у разі порушення покупцем прийнятих на себе зобов`язань (повне чи часткове невиконання), стосовно оплати ціни договору, згідно з п. 3.4. цього договору, понад 30 (тридцять) календарних днів, продавець в односторонньому порядку має право розірвати цей договорів, повідомивши про це покупця, та продати дериватив третім особам. Договір вважається розірваним з дати одержання покупцем повідомлення про розірвання договору у порядку п. 9.3., 9.3.1., 9.3.2., 9.3.3. договору. За фактом розірвання продавцем договору в односторонньому порядку з підстав, вказаних в п. 8.2. договору, продавець повертає покупцю фактично одержані кошти, що були сплачені покупцем в рахунок оплати ціни договору за вирахуванням премії в розмірі 10 % від суми сплачених коштів, на підставі письмової заяви про перерахування коштів на рахунок покупця, зазначений в заяві, протягом (сто вісімдесяти) календарних днів з дати отримання такої заяви.

16.12.2019 року між ОСОБА_2 (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки» (Продавець) укладено договір № 46/03-23 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відповідно до пункту 1 статті 6 та статті 656 Цивільного кодекс України, продавець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , проектний буд. АДРЕСА_2 (надалі - об`єкт будівництва) та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання договору купівлі-продажу деривативу сплачено відповідачу 95 801,19 грн, в той час як п. 3.1. договору визначено сплату відповідачем 231 155,97 грн за встановленим п. 3.4. договору графіком, у зв`язку з чим відповідачем було розірвано договір купівлі-продажу деривативу з позивачем, про що 02.11.2021 року направлено на адресу позивача повідомлення про розірвання договору.

Позивач отримав повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу деривативу 05.11.2021 року.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що станом на момент судового розгляду справи договір купівлі-продажу деривативу (оригінал договору у вигляді документу на папері) № 92006-А/4 від 16.12.2019 р. є розірваним, а відтак провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання припиненим договору № 92006-А/4 купівлі-продажу деривативу від 16 грудня 2019 року, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 8.2. договору купівлі-продажу деривативу за фактом розірвання продавцем договору в односторонньому порядку з підстав вказаних в п. 3.4. договору, продавець повертає покупцю фактично одержані кошти, за вирахуванням премії у розмірі 10 % від суми сплачених коштів, протягом 180 календарних днів, на рахунок покупця, на підстав письмової заяви покупця про перерахування коштів на рахунок, зазначений в заяві.

Враховуючи те, що обов`язок відповідача з повернення позивачу фактично одержаних коштів в силу положень п 8.2. договору купівлі-продажу деривативу від 16.12.2019 р. виникає протягом 180 календарних днів на підставі письмової заяви покупця про перерахування коштів, суд дійшов висновку про передчасність позовної вимоги про стягнення 86 221,07 грн та відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення 86 221,07 грн.

Доводи позивача, що він має право на розірвання договору в односторонньому порядку відповідно до п. 8.2. договору оцінюються судом критично, оскільки пунктом 8.2. договору передбачено лише право продавця на розірвання договору в односторонньому порядку.

Умови розірвання договору з ініціативи покупця передбачені пунктом 8.3. договору, відповідно до якого відмова покупця від виконання цього договору, вчинена письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору із зазначенням суми, що підлягає поверненню.

Судом встановлено, що додаткова угода про розірвання договору сторонами не підписувалась, а доказів направлення на адресу відповідача будь-яких повідомлень про розірвання договору відповідно до п. 8.3. та п. 9.3. договору позивач не надав.

Усі інші доводи сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 255, 263-265, 268, 273, 274, 279 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" в частині вимоги про визнання припиненим договору № 92006-А/4 купівлі-продажу деривативу від 16.12.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" та ОСОБА_2 - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 06.04.2022 року.

Суддя А.В. Янченко