Провадження №2/155/134/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2022 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Санакоєва Д.Т., при секретарі судового засідання Федонюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

03 листопада 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що 13 грудня 2018 року між сторонами був укладений договір комплексного банківського обслуговування №502, відповідно до умов якого позивачу було надано кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 96515,40 грн. з процентною ставкою 0,01% річних строком на 36 місяців. Вказує, що заявою визначено сплату 2,99% комісії за обслуговування кредиту. Вважає, договір в цій частині недійсним, оскільки він суперечить Закону України "Про захист прав споживачів". На підставі викладеного просить визнати положення договору щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99% недійсним та стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" безпідставно отримані кошти в розмірі 98117,54 грн.

У судове засідання позивач подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання подав відзив в якому заперечив порушення банком вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», просив позов залишити без задоволення. Разом із відзивом подав клопотання в якому просить розгляд справ проводити у відсутності представник відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року між сторонами було підписано заяву №502 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого банк зобов`язався надати грошові кошті у розмірі 96515,40 гривень, в тому числі: на загальні споживчі цілі - 86837,00 грн., для оплати договору страхування - 9378,40 грн, для оплати разової комісії - 300,00 грн.

Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 % річних, розмір процентної ставки 0,01 % річних, разова комісія 0,00% та/або грн. - 300 грн. (а. с.7).

Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Частинами першою та другою ст.11 Закону України "Про споживче кредитування" встановлено, що Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з пунктом 4 договору комплексного банківського обслуговування від 13 грудня 2018 року позичальнику ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, тобто зазначеним пунктом кредитного договору встановлено плату за надання банком позичальнику інформації щодо його кредиту, безоплатність якої прямо встановлена частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Враховуючи наведене, оскільки банком було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися безоплатно, а саме - обслуговування кредиту, то положення договору комплексного банківського обслуговування 502 від 13 грудня 2018 року щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99% є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.

Водночас судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості станом на 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 сплатила 86418,36 грн., а залишок не поганої комісії становить 11699,18 грн.

Отже вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів суд приходить до висновку, про необхідність стягнення таких коштів в розмірі який реально є сплачений позивачем та підтверджується відповідним розрахунком наданим представником АТ «ПУМБ».

Оскільки відповідно до ч.1 ст.22 "Захист прав споживачів" позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовною заявою, то з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. в дохід державного бюджету України.

На підставі ст.ст.16, 203, 215, 1054 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів" та керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Визнати положення договору комплексного банківського обслуговування 502 від 13 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк", щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99% - недійсним.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" в користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в розмірі 86418 (вісімдесят шість тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 36 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" в дохід державного бюджету України судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 29.03.2022 року.

Cуддя Горохівського районного суду

Волинської області Д.Т.Санакоєв