Справа № 694/2425/21 Провадження №2/694/12/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

24.03.2022 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сакун Д.І. з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ (03035, м.Київ, пл.. Солом`янська 1, тел.. 044-206-79-14, , р/р НОМЕР_1 у ДКСУ м.Київ, електронна адреса ) в особі представника позивача Семенюк Артем Леонідович ( 03035, м.Київ, пл.. Солом`янська 1, тел.. НОМЕР_2 , довіреність від 30.11.2020 №46/01/7125) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних і інфляційної складової від суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що наказом ректора НАВС від 28.07.2016 №94 о/с ОСОБА_1 з 16.08.2016 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. Між НАВС, комплектуючим органом ГУНП в Черкаській області та Відповідачем укладено Договір № 16-63 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських. Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалась після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідно до наказу НАВС від 04.07.2020 № 561 Відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Право» та видано диплом бакалавра. Після закінчення навчання, Відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. 15.04.2021 на адресу НАВС супровідним листом від ГУНП в Черкаській області від 12.04.2021 № 1161/125/26/01-2021 надійшла інформація, що Відповідача з 31.03.2021 року звільнено зі служби в Національній поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору Відповідач з власної ініціативи звільнилась зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Контрактом трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Загальна вартість витрат пов`язаних з утриманням Відповідача у НАВС становить 97582 грн. 02 коп. Так як Відповідач не виконує своїх зобов`язань за Договором. ЦК України зобов`язує його відшкодувати НАВС витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі, а також З % річних та інфляційну складову від суми заборгованості.

Враховуючи викладене позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь НАВС - 97582 грн. 02 коп.. з яких: - 92 590 грн. 83 коп. заборгованість пов`язана з утриманням у навчальному закладі, з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 3 278,89 грн.; 3% річних від несплаченої заборгованості - 1712,30 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати.

28.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача в якому він просив в позові відмовить мотивуючи тим, що позивач не надав доказу того, що у НАВС в 2020 р. відбувся розподіл випускників та не надав доказу того на яку посаду та куди він був направлений для подальшого проходження служби. Окрім того, вказує, що позивач надав до суду неналежні та недопустимі докази, які не можуть братися судом до уваги при вирішенні спору. Так, в додатку до позовної заяви вказаний лист ГУНП в Черкаській області від 12.04.2021 р. № 1161/125/26/01-2021 та витяг з наказу ГУНП в Черкаській області від 26.03.2021 р. № 374 о/с (п. 4, 5 додатку), проте до позовної заяви фактично доданий лист управління кадрового забезпечення ГУНП в м. Києві від 12.04.2021 р. № 1161/125/26/01-2021 та витяг з наказу ГУНП у м. Києві від 26.03.2021 р. № 374 о/с. Крім того на витягах з наказів НАВС № 94 о/с від 28.07.2016 р. про зарахування курсантів на перший курс НАВС, № 561 від 04.07.2020 р. про завершення навчання здобувачів ступеня вищої освіти, № 374 від 26.03.2021 р. о/с про звільнення зі служби в поліції, копії яких додані до позовної заяви, відсутні підписи посадових осіб, які повинні були підписати дані накази. Також зазначає, що вимоги позивача про стягнення індексу інфляції в сумі 3 278, 89 грн. та 3 % річних в сумі 1712, 30 грн. є безпідставними та не відповідають вимогам закону. Закон України «Про національну поліцію», Постанова КМ України № 261 від 12.04.2017 p., не містять норми про стягнення індексу інфляції та 3 % річних. В Контракті № 16-63 від 27.11.2017 р. також не передбачене стягнення вказаних коштів. Тобто, якщо в умовах Контракту № 16-63 від 27.11.2017 р. та в законі не зазначено стягнення індексу інфляції та 3 % річних, то правові наслідки передбачені ст. 611 ЦК України, на які посилається позивач, як на підставу стягнення індексу інфляції та 3 % річних, не настають. В довідці-корегування від 22.11.2021 р. не вказані дні його фактичного перебування в НАВС, оскільки в академії були канікули, проходження практики за межами академії, тому витрати в цей період по продовольчому, медичному забезпеченню, оплат комунальних послуг та вартості спожитих енергоносіїв академія не несла. Також позивач не надав доказів фактичного надання йому комунальних послуг та фактичного споживання ним енергоносіїв. Не зрозуміло з яких розрахунків і якими нормативними актами керувалася академія при нарахуванні вказаних витрат на одну людину, не надала доказів які тарифи були в м. Києві під час його навчання в академії. В пакеті документів, які він отримав разом з позовною заявою відсутня довіреність представника позивача, тому не зрозуміло чи позовна заява підписана повноважним представником відповідно до вимог ст.ст. 60, 62 ЦПК України.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 року справу передано для розгляду судді Сакун Д.І.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні Звенигородського районного суду по проспекту Шевченка 12-а в м. Звенигородка Черкаської області.

28.01.2022 року на адресу суду надійшла заява відвідповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження мотивова тим, що вона не може бути віднесена до малозначних справ, обсяг та характер доказів потребує виклику свідків і можливого призначення у справі експертизи для визначення фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв та інши витрат. Справа має важливе значення для обох сторін, та має значний суспільний інтерес, щ полягає в прийнятті законного та обґрунтованого рішення, дотримання гласності судового процесу, відкритості інформації щодо справи, змагальність сторін і забезпечення права на захист своїх інтересів.

Ухвалою суду від 16.02.2022 було вирішено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено судове засідання на 24.03.2022р.

Позивач у судове засідання не з`явився, разом з тим матеріали справи містять заяву представника про розгляд справи без його участі (а.с. 41).

Відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження разом з судовою повісткою, також було надіслано ухвалу про розгляд справи з викликом сторін та повідомлено про дату та час судового засідання, яка була отримана останнім, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Разом з тим останній в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Наказом ректора НАВС від 28.07.2016 №94 о/с ОСОБА_1 з 16.08.2016 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС.

Між НАВС, комплектуючим органом ГУНП в Черкаській області та Відповідачем укладено Договір № 16-63 про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.

Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувалась після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.

Відповідно до наказу НАВС від 04.07.2020 № 561 Відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за спеціальністю «Право» та видано диплом бакалавра.

Після закінчення навчання, Відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу.

15.04.2021 на адресу НАВС супровідним листом від ГУНП в Черкаській області від 12.04.2021 № 1161/125/26/01-2021 надійшла інформація, що Відповідача з 31.03.2021 року звільнено зі служби в Національній поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням.

Згідно довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС ОСОБА_1 розмір фактичних витрат пов`язаних з навчанням у навчальному закладі становить 92590,83 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних становить 97582,02 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад, а також пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Закону України Про міжнародне приватне право , законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до ч.1. ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.1. ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Пунктами 1,2 ч.1. ст.4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч.1 ст.5 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII Про Національну поліцію поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Отже, працівник поліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Відповідно до статті 74 Закону України Про Національну поліцію підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.

Спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Подібні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження№ 11-699апп18) та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин, підстави та предмет розглядуваного спору, а також зважаючи на наведений вище правовий висновок суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з тих підстав, що вона не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Розподіл судових витрат

Крім цього, згідно положень ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відтак, зважаючи на закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд роз`яснює, що сплачений судовий збір може бути повернуто позивачу за ухвалою суду в разі звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 258-261 ЦПК України суд,-

Ухвалив:

Провадження у цивільній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання, 3% річних і інфляційної складової від суми заборгованості- закрити.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд цього спору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.І. Сакун