Справа №461/607/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

до

відповідач ОСОБА_2

( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 )

про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

24 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зазначає наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна бабця, ОСОБА_4 , яка на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . За життя померла склала заповіт від 10.08.2006 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Чорній С.Б. і зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №41078, згідно з яким вона заповіла позивачеві належну їй на праві власності частину даної житлової квартири. ОСОБА_1 вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав, оскільки не є спадкоємцем першої черги та не знав про наявність заповіту, складеного ОСОБА_5 на ім`я позивача. Вказує, що проживав з померлою, допомагав їй до її смерті, у спірній квартирі проживає і надалі. Про наявність заповіту позивач дізнався 06.01.2022 року після явки до нотаріуса за її повідомленням від 24.12.2022 року. 06.01.2022 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право звернутися до суду, щоб визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

28.01.2022 року, ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання позивача та витребувано копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу РоманчукВасилик В.Р.

15.02.2022 року до суду надійшла копія спадкової справи № 31/2021, відкрита ОСОБА_6 - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 25.11.2021 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовчому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Зазначив, що не знав про наявність заповіту, ОСОБА_4 не повідомляла його та ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача та донькою померлої, про існування такого.

ОСОБА_2 заявлений ОСОБА_1 позов визнала. Повідомила, що про наявність заповіту складеного померлою на користь позивача не знала, водночас їз заявою про прийняття спадщини, як спадкоємиця першої черги до нотаріуса не зверталася, оскільки після смерті ОСОБА_3 перенесла ряд захворювань та перебувала скрутному матеріальному становищі, відтак не мала можливості оплатити послуги нотаріуса та збори, необхідні для оформлення спадщини.

Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав тягне за собою ухвалення рішення про задоволення позову (ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України).

З огляду на позицію учасників справи, враховуючи той факт, що відповідач визнала позов, таке визнання позову не суперечить нормам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, роз`яснивши учасникам наслідки такої процесуальної дії та встановивши, що позивач та відповідач розуміють про результат її вчинення, суд приходить до висновку про можливість та наявність законних підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст. 3 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи позицію учасників справи у судовому засіданні, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (згідно копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 ), яка є матір`ю відповідача та бабусею позивача.

Згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.01.2001 р., квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Загальна площа даної квартири становить 38,7 кв. м., відповідно до Технічного паспорту на приватизовану квартиру.

24.12.2022 року Приватним нотаріусом В.Р. Романчуком-Василик позивачеві було скеровано повідомлення про необхідність останнього з`явитися до нотаріальної контори. Згідно листа нотаріуса від 06.01.2022 р. № 2/02-14, ОСОБА_1 роз`яснено, що для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини останньому слід звернутися до суду.

25.11.2021 року за заявою ОСОБА_2 , Приватним нотаріусом Романчук-Василик В.Р. заведено Спадкову справу № 31/2021. Зі змісту заяви вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме 1/6 частка вказаної квартири.

Відповідно до Витягу про знятих з реєстрації у житловому приміщенні/будинку осіб, станом на 25.11.2021 рік з реєстрації знято: ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 .

На запит приватного нотаріуса за вих. № 73/02-14 від 30.11.2021 року Перша львівська державна нотаріальна контора надіслала копію заповіту, посвідченого 10.08.2006 року за реєстровим № 4-1078 від імені ОСОБА_3 .

Відповідно до Заповіту, ОСОБА_4 заповіла своєму онукові ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_4 .

Відомостей про інших спадкоємців, тобто осіб інтересів яких стосується спадщина після смерті ОСОБА_4 матеріали спадкової справи не містять.

Відкриття спадщини відбувається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Положеннями частини другої зазначеної статті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у стаття 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до положень ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем пропущено встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Додатковий строк для подання спадкоємцем заяви для прийняття спадщини може бути встановлений у разі якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду висловлених у постанові від 01.04.2019 року у справі № 643/3049/16-ц; постанові від 11.11.2020 року у справі №750/262/20, постанові від 03.03.2021 року у справі №145/148/20.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Позивач зазначає, що причиною неподання заяви на прийняття спадщини є те, що останній був необізнаний про існування заповіту. Про наявність заповіту він дізнався 06.01.2022 року після явки до нотаріуса за її повідомленням від 24.12.2022 року. У судовому засіданні учасники справи підтвердили, що їм не було відомо про наявність такого заповіту. Вказані обставини підтверджуються також матеріалами дослідженої судом спадкової справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживала разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та була зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 з відміткою про місце її реєстрації. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У процесі розгляду справи відповідач зазначила, що про наявність заповіту не знала, а позовні вимоги визнала.

Разом з тим, як наведено вище, у даній категорії справ суд не вирішує питання про визнання за позивачем або відповідачем права на спадщину.

Статтею 63 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Оскільки, після смерті ОСОБА_3 , спадкоємці до нотаріуса не зверталися, нотаріус мав об`єктивні перешкоди повідомлення позивача про наявність заповіту складеного на його користь, адже не був обізнаний про смерть спадкодавця.

Суд приходить до висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, в сукупності з його доводами і поясненнями про те, що він не звертався з приводу спадщини до нотаріуса адже усвідомлював, що не являється спадкоємцем першої черги, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Невизначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом порушить волю спадкодавця, а також позбавить позивача права на спадщину. Водночас, ухвалюючи дане рішення, суд також враховує позицію ВС КЦС (справа № 405/7058/19 від 26.07.2021 року), відповідно до якої поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Отже, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат слід провести відповідно до ст.141 та ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_13 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 496 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційнускаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) .

Повний текст рішення складено 30 березня 2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.