САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1478/21
Провадження №2/726/15/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Третій відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці про припинення нарахування аліментів на утримання дітей, списання нарахованих сум аліментів зобов`язань та повернення зайво сплачених сум аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Третій відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці про припинення нарахування аліментів на утримання дітей, списання нарахованих сум аліментів зобов`язань та повернення зайво сплачених сум аліментів.

В позові посилається на те, що постановою Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 07.06.2016 року було відкрито виконавче провадження №51363527 з виконання виконавчого листа Садгірського районного суду м.Чернівці №726/67/16-ц виданого 01.06.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 14.01.2016 року і до досягнення ними повноліття.

Згідно постанови Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2020 року у справі №726/545/20 на користь позивачки з відповідача було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у квітні, травні, червні, липні та серпні 2019 року за період з 01.05.2019 року по 30.09.2019 року у розмірі 5 600,49 гривень.

Згідно рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.11.2020 року у справі №726/1268/20 на користь позивача з відповідача було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів з червня 2018 року по березень 2019 року ( пеня нарахована за період з 01.07.2018 року по 30.04.2019 року), а також за прострочення сплати аліментів у вересні та листопаді 2019 року, (пеня нарахована з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року) у розмірі 9 222,16 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів третього ВДВС міста Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області заборгованість по сплаті аліментів у листопаді 2020 року становить 3671,66 гривень, у грудні 2020 року - 321,66 гривень, у січні 2021 року - 621,66 гривень, сумарна заборгованість станом на 31.03.2021 року - 4 088, 53 гривень.

Позивачка в позові зазначає, що у розрахунку заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем невірно відображено розмір фактично сплачених аліментів боржником у грудні 2020 року, січні, лютому, березні 2021 року.

Згідно відомостей, що відображені у банківській виписці про зарахування на рахунок стягувачки аліментів:

У грудні 2020 року сплачено 21.12.20 року 2850,00 гривень;

У січні 2021 року сплачено 15.01.2021 року 500 гривень, 26.01.2021 року, 26.01.2021 року 1275,00 гривень, а всього 1775,00 гривень.

У лютому 2021 року сплачено 02.02.2021 року 1275,00 гривень, 12.02.2021 року 1165,00 гривень, 17.02.2021 року 1175,00 гривень, а всього 3615,00 гривень.

У березні 2021 року сплачено 09.03.2021 року 1200,00 гривень 22.03.2021 року 1225,00 гривень, а всього 2425,00 гривень.

З врахуванням арифметично правильного визначення розміру заборгованості за аліменти позивачкою здійснено розрахунок пені :

пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2020 року - 3671 гривень *1%*121 день ( з 01.12.2020 по 31.03.2021) = 4 442,71 гривень;

пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2020 року - 821,66 гривень*1%*90 днів ( з 01.01.2021 по 31.03.2021) =739,49 гривень;

пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2021 року - 1597,00 гривень *1%*28 днів (з 01.02.2021 по 28.02.2021) = 447,16 гривень.

З лютого 2021 року заборгованість за січень 2021 року (1597 гривень) зменшилась на 243 гривень та складала 1354 гривень. 1354,00*1%*31 день ( з 01.03.20214 по 31.03.2021 ) 419, 74 гривень. Отже, пеня по заборгованості за січень 2021 року 447,16 гривень + 419,74 гривень = 866,90 гривень.

Пеня за прострочення сплати аліментів за лютий 2021 року: не нараховується, оскільки відсутня заборгованість за аліментами та наявна переплата 243,00 гривень.

Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня, нарахована за період з листопада 2020 року по березень 2021 року у розмірі 6 049,10 гривень.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за сплату аліментів не в повному обсязі на утримання дочки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 6 049,10 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов про припинення нарахування аліментів на утримання дітей, списання нарахованих сум аліментних зобов`язань та повернення зайво сплачених сум аліментів.

В позові зазначає, що зобов`язання зі сплати аліментів на утримання їх спільних дітей виникли в нього на підставі рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12.05.2016 року. На виконання вказаного рішення 01.06.2016 року судом було видано виконавчий лист, а 07.06.2016 року державним виконавцем ЧМВ ДВС ГГУЮ у Чернівецькій області відкрито виконавче провадження.

Однак з 15.12.2020 року його аліментні зобов`язання повинні бути припиненими, оскільки їх дочка ОСОБА_5 почала проживати з ним та його дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою ОСББ «Джерело - 2007».

Зазначає, що він звертався до Садгірського районного суду м.Чернівці із позовом по визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 . Ухвалою суду від 14.09.2021 року за його заявою позов було залишено без розгляду, оскільки він з матір`ю їх дітей ОСОБА_1 20.08.2021 року уклали нотаріально посвідчений договір, щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей.

У відповідності до умов договору сторони визначили місце проживання дитини ОСОБА_3 місце проживання матері, а місце проживання ОСОБА_4 - місце проживання батька. На підставі такого рішення, умовами договору передбачено, також, що кожна зі сторін бере на себе матеріальне утримання тієї дитини, яка проживає зі стороною, не порушуючи права іншого з батьків на спілкування та спільний відпочинок з іншою дитиною.

Зазначає, що в період з грудня 2020 року по серпень 2021 року він продовжував сплачувати аліменти на утримання двох дітей, хоча фактично ОСОБА_5 проживала з ним та перебувала на його утриманні.

Просить суд припинити нарахування аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення їх з батька дітей - ОСОБА_2 .

Списати нараховані на утримання ОСОБА_4 аліменти за період з 15.12.2020 року по 20.08.2021 року та зобов`язати ОСОБА_1 повернути фактично отримані нею суми аліментів на утримання ОСОБА_5 за цей період, які належні дитині на праві власності.

Визнати виконавчий лист №726/67/16-ц виданий 01.06.20169 року Садгірським районним судом м.Чернівці таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а щодо зустрічного позову зазначила, що не визнає позовні вимоги, оскільки позивач звернувся до суду обравши неналежний спосіб захисту порушення прав.

Зазначає, що позивач за зустрічним позовом просить припинити нарахування аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та стягнення їх з батька дітей - ОСОБА_2 . Дана позовна вимога звернена не до матері дітей - ОСОБА_6 , а до самих дітей, оскільки не стосується припинення права матері на стягнення з батька аліментів на утримання дітей, а стосується саме припинення права самих дітей на отримання від батька аліментів.

За обставинами даної справи вбачається, що на підставі рішення суду, що набрало законної сили, з батька на користь матері стягуються аліменти на утримання обох дочок, однак одна із дочок - ОСОБА_3 , на сьогоднішній день проживає з батьком.

З аналізу норм Сімейного кодексу України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Зважаючи на вказані обставини, мати втратила право на отримання від батьків аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , стягнення котрих відбувається на підставі рішення суду, однак право самої доньки ОСОБА_5 на матеріальне утримання від батька - не припинилось, а продовжує існувати та виконуватися батьком в силу того, що остання з ним проживає. Не припинилося, зважаючи на вказані обставини, і право іншої доньки ОСОБА_3 на матеріальне утримання від батька, і зважаючи на те, що вона продовжує проживати з матір`ю - немає підстав для припинення стягнення з батька на користь матері аліментів на її утримання, стягнення котрих відбувається на підставі рішення суду. Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12.05.2016 року набрало законної сили та підлягає виконанню.

Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Представник третьої особи Третього відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а в задоволені зустрічного позову слід відмовити.

Згідно виконавчого листа від 12 травня 2016 року Садгірським районним судом м.Чернівці стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду, а саме 14.01.2016 року і до досягнення ними повноліття (а.с.5).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №726/67/16-ц виданого 01.06.2016 року (а.с.6).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5600 гривень 49 копійок пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей (а.с.9-13).

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.11.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за сплату аліментів не в повному обсязі на утримання дочки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 9222 гривень 16 копійок (а.с.14-16).

Розрахунком заборгованості №23770 від 01.09.2020 року встановлено, що станом на 01.08.2020 року борг становить 2199,79 гривень, розрахунком заборгованості №20582 від 30.07.2021 року, борг станом на 30.07.2021 року становить 4241,53 гривень. Загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.03.2021 року становить 6 789,55 гривень (а.с.17,18,32).

Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 20.08.2021 року встановлено, що місцем проживання дитини ОСОБА_3 батьки визначили місце проживання матері за адресою АДРЕСА_1 та місце проживання ОСОБА_4 визначили місце проживання батька АДРЕСА_2 (а.с.66-67).

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правила нарахування пені за заборгованість по сплаті аліментів підтверджені Постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа № 572/1762/15-ц).

Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

Таким чином, сума неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 за період часу листопада 2020 р. по березень 2021 р. становить 6 049,10 гривень.

Позивач при звернені із зустрічним позовом просить припинити нарахування аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , однак дана позовна вимога звернена не до матері дітей, а до самих дітей, оскільки не стосується припинення права матері на стягнення з батька аліментів на утримання дітей, а стосується саме припинення права самих дітей на отримання від батька аліментів.

Так, закон визначає ряд обставин, настання яких припиняє обов`язок батька сплачувати на користь своїх дітей аліменти, а останні відповідно втрачають право їх досягнення:

- у разі досягнення дитиною повноліття ( ч.1 ст.180 СК України);

- у разі досягнення повноліття дочкою, сина 23 років, якщо вони продовжують навчання та знаходяться на утриманні батьків (ч.1 ст.199 СК України);

- у разі припинення навчання повнолітніми дочкою, сина (ч.2 ст.199 СК України);

- у разі неможливості батькам надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці, сину, які продовжують навчання (ч.1 ст.199 СК України);

- якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби (ст.188 СК України);

- у разі усиновлення дитини (ст.232 СК України;

- у разі смерті дитини або платника аліментів (ст.232 СК України);

- у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (ст.190 СК України).

Отже, судом встановлено, що позивач за зустрічною позовною заявою не надав суду жодних доказів про наявність таких обставин.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12.05.2016 року набрало законної сили та підлягає виконанню.

Відповідно до ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Належним способом захисту порушення прав батька є його звернення до суду з позовом предметом якого буде припинення стягнення з нього на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , що стягуються з нього на підставі рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 12.05.2016 року. Оскільки позивач за зустрічним позовом обрав неналежний спосіб захисту його прав, у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про списання нарахованих на утримання ОСОБА_4 аліменти за період з 15.12.2020 року по 20.08.2021 року та зобов`язання ОСОБА_1 повернути фактично отримані нею суми аліментів на утримання ОСОБА_5 за цей період, як належні дитині на праві власності.

ОСОБА_10 вказуючи даний період часу виходив з того, що з 15.12.2020 року фактично ОСОБА_5 почала проживати з ним, а не з матір`ю, відповідно у нього виникло право не сплачувати аліменти, оскільки за домовленістю з ОСОБА_11 , з кожним із батьків проживає по одній дитині, і у кожного з батьків виникають аліментні зобов`язання відносно тієї дитини, яка проживає з іншим із батьків.

Однак, зміна місця проживання однієї дитини з батьком - не змінено рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь матері, що призначені на утримання такої дитини, його обов`язок сплачувати аліменти нікуди не зникає та не припиняється, рішення суду залишається чинним та підлягає обов`язковому виконанню відповідно до змісту його резолютивної частини, в силу положень ст.18 ЦПК України.

Відповідно до ст.273 ЦПК України батько має право звернутися до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на користь матері на утримання доньки, що проживає з ним, однак таке припинення стягнення можливе виключно з дати набрання рішення законної сили, яким було вирішено припинити стягнення аліментів.

Суд бере до уваги те, що позивач не звертався до суду з вказаними позовними вимогами та не існує рішення, яке б набрало законної сили, тож відсутні підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати на користь ОСОБА_11 аліментів призначених на утримання доньки ОСОБА_5 , в тому числі і у період про який просить позивач за зустрічним позовом.

Щодо позовної вимоги про повернення сплачених на ОСОБА_5 аліментів.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Судом встановлено, що позивачем по зустрічному позові не чітко та не конкретизовано зазначені позові вимоги, а саме не зазначено кому саме повинні бути повернуті суми аліментів, не вказано конкретну суму фактично отриманих аліментів на утримання ОСОБА_5 , а також доказів, котрі містили б відповідну інформацію.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліментів та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього права: по - перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони, яка проводила таку виплату; по - друге у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14.

Зважаючи на те, що грошові кошти були отриманні ОСОБА_6 у період з 15.12.2020 р. по 20.08.2021 р., як аліменти на утримання дитини на виконання рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 15.05.2016 року, тобто не безпідставно, та за відсутності достовірних доказів недобросовісного набуття їх ОСОБА_6 - відсутні правові відстави для стягнення їх.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верхового Суду України від 04.11.2020 року у справі №382/1728/18.

Обставини, за яких законом допускається поворот виконання рішення про стягнення аліментів, відсутні, а їх наявність позивачем за зустрічним позовом не доведено.

Щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає, виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Із змісту зустрічного позову не вбачається з яких саме передбачених законом підстав ОСОБА_2 просить суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі, з огляду на те, що згідно вказаного виконавчого документа стягуються аліменти не тільки на дитину, котра проживає з ним, але й на дитину, котра проживає з ОСОБА_1 .

Разом з тим, як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень цивільних справах» від 25.09.2015 року, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально - правові та процесуально- правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного і того ж питання у разі віднайденого оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дублікату.

Наведені позивачем за зустрічним позовом обставини не підпадають під перелічені в цивільному законодавстві підстави для визначення виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 є такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» 908,00 грн за позовну вимогу позивача, яка звільнена від сплати судового збору, про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей та 908,00 гривень за подання до суду зустрічного позову про припинення нарахування аліментів на утримання дітей, списання нарахованих сум аліментів зобов`язань та повернення зайво сплачених сум аліментів, тобто загальний розмір судового збору становить 1816 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 8, 141, 263-265, 273, 354, 431, 432 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за сплату аліментів не в повному обсязі на утримання дочки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 6049,10 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмір 1816,00 гривень в дохід держави.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Третій відділ державної виконавчої служби у м.Чернівці про припинення нарахування аліментів на утримання дітей, списання нарахованих сум аліментних зобов`язань та повернення зайво сплачених сум аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк