Ухвала

06 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 350/924/21

провадження № 61-3115ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2021 року у складі судді: Бейка А. М., та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2022 року в складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Бойчука І. В., Томин О. О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, в якому просила стягнути на її користь із ОСОБА_1 кошти у розмір 51 082 грн.

Заочним рішенням Рожнятівського районного судуІвано-Франківської області від 15 липня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 51 082 грн боргу. Вирішено питання розподіл судових витрат.

Ухвалою Рожнятівського районного судуІвано-Франківської області від 21 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської областівід 05 липня 2021 року залишено без задоволення. Вирішено питання розподіл судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської областівід 15 липня 2021 року залишено без змін.

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2022 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 350/924/21 становить 51 082 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 350/924/21 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков