г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/191/22
Номер провадження 2/213/728/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мазуренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Бражника Дениса Сергійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу- Журавльова Лариса Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області - Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Представника позивача звернувся в суд з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що 19.11.2021 року приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. вчинено виконавчий напис №951, який перебуває на виконанні у приватного виконавця Шаган О.А. На підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження №68012969 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 20 617,68 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчинено за відсутності правових підстав та з порушенням порядку його вчинення. Зазначає, що про відступлення права вимоги за кредитним договором її повідомлено не було, будь-яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань або про вчинення виконавчого напису вона не отримувала від відповідача. Нотаріус не впевнився у безспірності заборгованості, первинних документів про наявність заборгованості йому надано не було. Строк виникнення заборгованості по процентам і комісії, який вказаний у виконавчому написі, перевищує строк дії договору, а отже нарахування таких сум є неправомірним.

Також приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису не надавалось нотаріально посвідченого кредитного договору, укладеного між позивачем та АТ «РВС Банк».

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №951 від 19.11.2021, стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначають, що для вчинення виконавчого напису відповідачем було надано приватному нотаріусу документи, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. У нотаріуса не було підстав для відмови у вчиненні такої нотаріальної дії. Сам виконавчий напис містить всі необхідні дані та його вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства. Позовну вимогу вважають необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Також вважають, що сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, не відповідає складності справи та повинна бути зменшена судом.

Треті особи у справі пояснень щодо позову та відзиву не надали.

Від приватного виконавця Шаган О.А. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Приватний нотаріус Журавльова Л.М. про причини неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

31.01.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувані докази у справі, задоволена заява представника позивача про забезпечення даного позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

19.11.2019 між АТ «РВС БАНК» і ОСОБА_1 укладено договір № 0044715 про надання банківських послуг, на підставі якого позивач отримала споживчий кредит в сумі 15151,52 грн. на строк 12 місяців із сплатою щомісячних відсотків та комісії (а.с.15,16).

19 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №951 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» (який є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «РВС БАНК» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №29072021/1 від 29.07.2021) заборгованості за кредитним договором №0044715 від 19.11.2019. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29 липня 2021 року по 02 серпня 2021 року в розмірі 20567,68 грн.. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 50,00 грн., загальна сума до стягнення склала 50617,68 грн (а.с.17).

29.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. відкрито виконавче провадження ВП №68012969 з примусового виконання виконавчого напису №951 від 19.11.2021 (а.с.18-20). 17.01.2022 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.36-38). На підставі ухвали суду від 31.01.2022 приватним нотаріусом 08.02.2022 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису (а.с.52-53).

Витребувані у третьої особи - приватного нотаріуса Журавльової Л.М. докази суду не надані.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів.

Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи з правового аналізу вказаних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повина існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та його невиконання, або здійснення позичальником його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Таким чином наявність заборгованості позивача жодним документом не підтверджено.

Відповідно до пункту 2.3 глави 16 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на адресу позивача.

Із наданих суду матеріалів не видно, що боржнику направлялось повідомлення -письмова вимога про усунення порушень, а тому не підтверджено обізнаність позивача про розмір заборгованості до вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Окрім того, повідомлення про перехід до відповідача права вимоги за договором №0044715 від 19.11.2019 позивач не отримувала. Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами №29072021/1 від 29.07.2021, про який зазначено в оскаржуваному виконавчому написі та на підставі якого ТОВ «ФК «ПАРІС» є правонаступником прав та обов`язків Акціонерного товариства «РВС БАНК» за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 - суду не надано.

Отже документи, які були підставою вчинення виконавчого напису №951 від 19.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованості в розмірі 20617,68 гривень - відсутні. Жодного доказу на обґрунтування заперечень, викладених у відзиві, відповідачем не надано.

Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

У висновку, викладеному в постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 вказано, що нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Як встановлено судом договір №0044715 від 19.11.2019, укладений між ОСОБА_1 і АТ «РВС БАНК» про надання споживчого кредиту, не був нотаріально посвідчений. Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не надано.

З матеріалів справи не видно, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: виконавчий напис вчинено на стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором після спливу 30 днів з моменту повідомлення боржника про усунення порушень, було встановлено, що заборгованість є безспірною та встановлено отримання стягувачем права вимоги до боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже твердження представника позивача про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений в порушення вимог законодавства, а тому не підлягає виконанню, слід вважати доведеним через відсутність документів, які б підтвердили зворотнє.

Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, у зв?язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 31.01.2022 року шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 992,40 грн. та заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн, а всього 1488,60 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним.

Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем були надані суду: копія договору про надання правової допомоги від 05.01.2022, копія ордеру, копія акту виконаних робіт від 14.01.2022, відповідно до якого сторони дійшли згоди про вартість правової допомоги в розмірі 6500 грн.

Представник відповідач подав клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на його думку, справа не є складною та не вимагала значних витрат часу та матеріальних ресурсів на збирання доказів та підготовки позову.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надаючи оцінку наданим позивачу послугам правничої допомоги, суд зазначає, що справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не є складними, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно - правових актів, складення великої кількості процесуальних документів. Отже, направлення адвокатських запитів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, складання позовної заяви та підготовка письмових клопотань не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи з огляду на незначну складність вказаної справи (малозначна справа) та сталу судову практику у даній категорії справ. На думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 6500,00 грн є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.

У зв`язку з наведеним, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, розмір останніх підлягає зменшенню до 5 000,00 грн. В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн. позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 137, 141, 158 ч.7, 247, 258, 259, 263-265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №951, вчинений 19 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» суму заборгованості у розмірі 20 617,58 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, буд.77А, м. Київ, 03150; .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округуЖуравльова Лариса Михайлівна, адреса: вул. Данила Щербаківського, буд.52, прим.421, м. Київ, 03190.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, адреса: вул. Сімферопольска, буд.21, приміщення 38,39,40,41,44,45,46,47,48,54, м. Дніпро, 49005.

Дата складення повного тексту судового рішення - 04 квітня 2022 року.

Суддя В.В.Мазуренко