Провадження № 22-ц/811/3482/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів», Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» про стягнення вартості товару неналежної якості та відшкодування шкоди, завданої здоров`ю і моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, покликається на те, що 04 вересня 2020 року він прибав у Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» в магазині «Близенько 044», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 14 дві буханки хліба ТМ «AGROLA», «Заварний Хліб Львівський з родзинками» вагою 400 г в поліетиленовій упаковці, вартістю 20.95 грн. кожна на загальну суму 41.90 грн., виробником якого є ПрАТ «Концерн Хлібпром». Стверджує, що, споживаючи одну зі скибок хліба, він несподівано надкусив надзвичайно твердий предмет округлої форми розмірами 1,0х0,7 мм. коричнево-жовтого кольору, надзвичайно твердої консистенції, який був всередині хліба, внаслідок чого у нього розкришився верхній правий 16 зуб. Зазначає, що 09 вересня 2020 року звернувся до адміністратора магазину, з представленням фіскального чеку, придбаного хліба та стороннього предмета, з претензією щодо повернення вартості придбаного товару неналежної якості та відшкодування завданої йому шкоди, однак йому було відмовлено у прийнятті та розгляді будь-яких претензій. Вказує, що звернувся в стоматологічну клініку з метою отримання стоматологічних послуг щодо лікування пошкодженого зуба, вартість яких склала 6550 грн. Вважає, що у разі придбання споживачем непридатного харчового продукту, продавець зобов`язаний замінити його на харчовий продукт, який є придатним до споживання, або повернути споживачеві сплачені кошти, а також сплатити шкоду, завдану ушкодженням здоров`я у зв`язку з придбанням товару, що має недолік. Звертає увагу, що внаслідок неправомірних дій продавця та виробника йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях у зв`язку з пошкодженням та втратою зуба, витрачанням свого часу, в тому числі і робочого часу, на проходження болісного стоматологічного лікування, постійному дискомфорті та наявності відчуття незахищеності у зв`язку з відмовою у розгляді його претензії, що призвело до докладання додаткових зусиль для відновлення справедливості, яку він оцінює в 15 000 грн.

З наведених підстав просить:

-стягнути з Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за придбання товару в розмірі 20.95 грн.;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6 550 грн. відшкодування вартості стоматологічних послуг;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 15 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» на користь ОСОБА_1 20.95 грн., а також судові витрати в розмірі 0.91 грн. судового збору та 7.94 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на користь ОСОБА_1 6550 грн. відшкодування вартості стоматологічних послуг, 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди а також судові витрати в розмірі 696.62 грн. судового збору та 6099.25 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки він не регулює відносини між споживачами харчових продуктів та їх виробниками та продавцями, про що в ньому зазначено, а на відносини між споживачами харчових продуктів дія Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів». Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що у позивача тріснув та розкришився правий верхній 16 зуб саме внаслідок споживання хліба, придбаного у Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» в магазині «Близенько 044», виробником якого є Приватне акціонерне товариство «Концерн Хлібпром». Вказує, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між покупкою позивачем хліба та тим, що він розкришив зуб саме внаслідок його споживання, беручи до уваги медичну картку позивача, в якій зазначено, що він звернувся до стоматолога з діагнозом хронічний, а не гострий, періодонтит 16 зуба. Крім того з медичної картки неможливо, на думку апелянта, встановити ні завданої шкоди здоров`ю позивача, ні абсолютного здоров`я 16 зуба позивача до виникнення спірних правовідносин. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення йому матеріальної шкоду, відтак, на думку апелянта, відсутньою є і моральна шкода, а сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди без належного її аргументування із зазначенням конкретних дій (бездіяльності), що спричинили моральні переживання. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року призначено на 16 год. 30 хв. 21 березня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 31 березня 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 21 березня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 31 березня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок споживання непридатного харчового продукту позивачу завдано шкоди пошкодженням зуба, відтак з Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром», як з виробника харчового продукту неналежної якості, на користь позивача підлягає стягненню 6550 грн. вартості стоматологічних послуг та 10 000 грн. моральної шкоди, а з Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів», як з продавця харчового продукту неналежної якості, на користь позивача підлягає стягненню 20.95 грн. вартості товару.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що терміни «харчовий продукт», «непридатний харчовий продукт» вживаються у значенні, наведеному в Законі України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».

Закон України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» регулює відносини між органами виконавчої влади, операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї.

Харчовий продукт - речовина або продукт (неперероблений, частково перероблений або перероблений), призначені для споживання людиною. До харчових продуктів належать напої (в тому числі вода питна), жувальна гумка та будь-яка інша речовина, що спеціально включена до харчового продукту під час виробництва, підготовки або обробки (п. 92 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»).

Непридатний харчовий продукт - харчовий продукт, який містить сторонні речовини та/або предмети, пошкоджений в інший спосіб та/або зіпсований у результаті механічних, та/або хімічних, та/або мікробних факторів. Непридатний продукт, у разі споживання за призначенням за звичайних умов такого споживання, не має шкідливого впливу на здоров`я людини (п. 48 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»).

Судом встановлено, що 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 придбав у Приватного підприємства «Мережа-Сервіс Львів» в магазині «Близенько 044», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 14 дві буханки хліба ТМ «AGROLA», «Заварний Хліб Львівський з родзинками» вагою 400 г в поліетиленовій упаковці, вартістю 20.95 грн. кожна на загальну суму 41.90 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 04 вересня 2020 року (а.с. 5).

З долученої до матеріалів справи фотокопії упаковки хліба ТМ « AGROLA », «Заварний Хліб Львівський з родзинками» вбачається, що виробником такого є ПрАТ «Концерн Хлібпром».

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 покликається на те, що під час споживання придбаного ним товару неналежної якості, він надкусив твердий предмет округлої форми розмірами 1,0х0,7 мм. коричнево-жовтого кольору, надзвичайно твердої консистенції, який містився всередині придбаної ним буханки хліба, внаслідок чого у нього розкришився 16 зуб.

Судом першої інстанції встановлено, що показаннями свідка ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні 22 червня 2021 року, підтверджується, що позивач, споживаючи хліб в його присутності, відкусив від скибки хліба кусок хліба, внаслідок чого почувся хрускіт, позивач скривився від болю та витяг з рота невідомий сторонній предмет.

Листом клініки доктора Гаука від 24 червня 2021 року підтверджується, що в період з 09 вересня 2020 року по 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 проходив лікування в стоматологічній клініці доктора ОСОБА_3 , де йому встановлено діагноз: гострий пульпіт, ускладнений періодонтитом, та виявлено руйнування коронкової частини 16 зуба, яке відбулося зі слів пацієнта накушуванням на 16 зуб твердого предмета.

З акту виконаних робіт № 01-10 від 05 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 надано стоматологічні послуги на загальну суму 6550 грн., які ним оплачено, що підтверджується товарним чеком від 05 жовтня 2020 року.

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Концерн Хлібпром» з претензією-вимогою до ПрАТ «Концерн Хлібпром», в якій просив виплатити йому 16 570.95 грн. відшкодування вартості товару неналежної якості, шкоди, завданої здоров`ю та моральної шкоди.

У відповідь на лист-вимогу від 27 листопада 2020 року ПрАТ «Концерн Хлібпром» надіслало лист № 609/01 від 09 грудня 2020 року, зі змісту якого вбачається, що арбітражні зразки та поточні дати виробництва відповідають вимогам нормативних документів відповідно до записів журналу реєстрації арбітражних зразків продукції, а оскільки продукція згідно наданого фіскального чеку була придбана 04 вересня 2020 року, а звернення надійшло 03 грудня 2020 року, то провести детальне розслідування практично неможливо.

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» передбачено, що оператори ринку зобов`язані: забезпечувати дотримання вимог цього Закону щодо гігієнічних вимог до харчових продуктів на всіх стадіях їх виробництва та обігу; вилучати та/або відкликати у встановлених законом випадках харчові продукти, які перебувають в обігу, якщо встановлено, що ці продукти можуть спричинити шкідливий вплив на здоров`я людини; компенсовувати відповідно до закону шкоду, заподіяну споживачам внаслідок споживання харчового продукту, якщо судом буде доведено причинно-наслідковий зв`язок між цією шкодою і діяльністю та/або бездіяльності оператора ринку, крім випадків установлених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1)представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3)час коли продукцію введено в обіг.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий повинен довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» потерпілий має право вимагати від виробника надання документації на продукцію, внаслідок дефекту в якій завдано шкоду, в обсязі, необхідному для доведення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» передбачено, що за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», виробник не несе відповідальності та звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що дефект в продукції виник внаслідок додержання виробником вимог законодавства чи виконання обов`язкових для нього приписів органів державної влади.

Згідно ч. 2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, саме позивач повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції та наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність дефекту в придбаній позивачем харчовій продукції, а саме: в буханці хліба ТМ «AGROLA», «Заварний Хліб Львівський з родзинками» вагою 400 г в поліетиленовій упаковці, а показання свідка, на думку колегії суддів, не можуть бути належними та допустимими доказами, які підтверджують неналежну якість харчового продукту.

Разом з тим, позивач не заявляв будь-яких клопотань про призначення експертизи для визначення, що даний хліб є непридатним для споживання, як і не надав жодних актів перевірки уповноважених органів, які б свідчили про непридатність для споживання придбаного ним хліба чи його неналежну якість.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не звертався до ПрАТ «Концерн Хлібпром» з вимогою про надання документації на продукцію, внаслідок дефекту в якій завдано шкоду, в обсязі, необхідному для доведення обставин, на які він покликається, обгрунтовуючи свої позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, про те, що саме по собі лікування зуба та оплата стоматологічних послуг не може бути підтвердженням завданої позивачу шкоди, зважаючи на те, що в стоматологічній клініці доктора ОСОБА_3 йому встановлено діагноз гострий пульпіт, ускладнений періодонтитом, що свідчить про наявність захворювання зуба, а не його травмування.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, що його здоров`ю завдана шкода внаслідок споживання хліба неналежної якості, виробником якого є ПрАТ «Концерн Хлібпром», а відтак є необгрунтованими.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування вартості товару неналежної якості та відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром», то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром»слід стягнути 1261.20грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року- скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» 1261.20 грн.судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 31.03.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк