ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/85/22 Справа № 216/7401/20 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 216/7401/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 04 вересня 2020 року приблизно о 15 год. 15 хв., біля буд. 18 по вул. Лермонтова, що знаходиться у Центрально-Міському районі м. Кривого Рігу Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Bora», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та керувати ним, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу було завдано матеріальних збитків.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 216/5370/20 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та щодо останньої судом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Позивач є власником автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а в момент ДТП від 04.09.2020 року автомобілем керував чоловік позивача - ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Bora», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП 04.09.2020 року, була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант».

13.10.2020 року позивачем на адресу страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» було направлено заяву про виплату на її користь страхового відшкодування, внаслідок пошкодження в ДТП від 04.09.2020 року належного їй автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке сталося з провини відповідача ОСОБА_2

03.12.2020 року страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 41 336,83 грн. за майнову шкоду, заподіяну позивачу ДТП від 04.09.2020 року.

У відповідності до Висновку судового авто-товарознавчого дослідження № 197/20 по визначенню матеріального збитку від 07.10.2020 року, складеного атестованим судовим експертом-товарознавцем Рейнюком О.В., сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору, власнику автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 52040,21 грн. При цьому, у п. 1.5 Дослідження судовим експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 75532,84 грн.

Вартість проведення судового авто-товарознавчого дослідження та складання Висновку № 197/20 по визначенню матеріального збитку від 07.10.2020 року судовим експертом Рейнюком О.В. складає 3000 грн., таким чином, страховик ТДВ СК «Альфа-Гарант» має доплатити на її користь страхове відшкодування у розмірі 10703,38 грн. в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди.

Особа, винна у ДТП від 04.09.2020 року, а саме відповідач ОСОБА_2 , на переконання позивача, має сплатити на її користь спричинену нею суму матеріального збитку, внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 23492,63 грн., що обґрунтовано у п. 1.5 Дослідження Висновку судового авто-товарознавчого дослідження №197/20 по визначенню матеріального збитку від 07.10.2020 року та включає в себе вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Оскільки сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору, власнику автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 52040,21 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 75532,84 грн., відповідач ОСОБА_2 має сплатити на користь позивача 23492,63 грн. (75532,84 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля) - 52040,21 грн. (сума матеріального збитку, яку має сплатити на її користь відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», в рахунок страхового відшкодування заподіяної шкоди) =23492,63 грн.).

Крім того позивач зазначає, що в результаті пошкодження належного їй автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , їй була спричинена моральна шкода. Вона, як власник автомобіля пережила тяжкий стрес, дуже нервувала коли її чоловік ОСОБА_4 потрапив у ДТП. Певний час, позивач не могла спокійно спати через це, мала стани тривоги, панічні атаки, адже сама думка про те, що її чоловік міг отримати тілесні ушкодження, або взагалі загинути, викликала у неї відчуття страху. Тривалий час вони збирали кошти для придбання автомобіля марки, «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодження автомобіля змінило її звичний спосіб життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 20 000 грн.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 10703,38 грн. в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди, з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в розмрі 23 492,63 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати, пов`язані з проведенням судового автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн. та судовий збір у розмірі 1 681,60 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 10703,38 грн., в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 23492,63 грн. у якості відшкодування завданої майнової шкоди та грошові кошти у розмірі 10 000 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з відповідачів ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 солідарно на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати - 1681,60 грн. у якості відшкодування судового збору та 3000 грн. за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження.

В задоволенні інших частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задовлення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 та ухвалення в цій частині нового рішення по справі про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог позивача посилаючись на те, що між відповідачем ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено страховий поліс № АО/7038702 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Bora», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн., отже ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги про стягнення даної грошової суми саме з неї задоволенню не підлягають.

Крім того апелянт зауважує, що позивачем не надано розрахунку розміру моральної шкоди, не наведено з яких міркувань позивач виходила визначаючи його, не надано жодного підтверджуючого факту завдання позивачу моральної шкоди. Позивач, на час ДТП, в автомобілі не знаходилась, тому отримати стрес від автопригоди не могла. Винуватиця у скоєнні автопригоди пропонувала водію автомобіля, який належить на праві власності позивачу, скласти Європротокол без виклику поліції та без судових тяжб. Але водій, чоловік позивачки, відмовився від пропозиції, та при цьому погрожував ОСОБА_2 зробити все щоб вона навіть забула що таке автомобіль. Погрожував її засудити, і що він здере з неї грошей більше ніж коштує автомобіль відповідача.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилаючись на те, що з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було виконано у повному обсязі всі обов`язки страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/7038702, при цьому різниця у розрахунках позивача та ТДВ СК «Альфа-Гарант», яка і складає розмір позовних вимог до останнього 10 703,38 грн., виникла саме внаслідок неврахування розміру франшизи та безпідставного врахування суми ПДВ, оскільки експерт позивача додав до визначеної ним вартості ремонту суму ПДВ, однак у кінцевих розрахунках не розмежував, вартість збитку з урахуванням податку та без його врахування. В даному випадку позивач не має права претендувати на суму ПДВ, оскільки ним не надано жодного документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзиву позивача на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Volkswagen Caddy», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.12).

04 вересня 2020 року приблизно о 15 год. 15 хв., біля буд. 18 по вул. Лермонтова, що знаходиться у Центрально-Міському районі м. Кривого Рігу Дніпропетровської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Bora», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та керувати ним, не дотрималася безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Caddy», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу було завдано матеріальних збитків.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 216/5370/20 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та щодо останньої судом накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.13-14)

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Bora», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП 04.09.2020 року, була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (а.с.15-16).

03.12.2020 року страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 41 336,83 грн. за майнову шкоду, заподіяну позивачу ДТП від 04.09.2020 року (а.с.13).

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 198/20 по визначенню матеріального збитку від 07.10.2020 року, складеного атестованим судовим експертом-товарознавцем Рейнюком О.В., сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору, власнику автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 52040,21 грн. При цьому, у п. 1.5 Дослідження судовим експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Caddy» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 75532,84 грн. (а.с.21-54).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди до ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивач посилалась на те, що 03.12.2020 рогку на її картковий рахунок страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 41 336,83 грн. за майнову шкоду, заподіяну їй ДТП від 04.09.2020 року. Однак, у відповідності до Висновку судового авто-товарознавчого дослідження № 197/20 по визначенню матеріального збитку від 07.10.2020 року, сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору, власнику автомобіля марки «Volkswagen Caddy», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 52040,21 грн. При цьому, у п. 1.5 Дослідження судовим експертом визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Caddy», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 75532,84 грн., таким чином, страховик ТДВ СК «Альфа-Гарант» має доплатити на її користь страхове відшкодування у розмірі 10703,38 грн. в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 23 492,63 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП виходячи з розрахунку: 75532,84 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля) - 52040,21 грн. (сума матеріального збитку, яку має сплатити на її користь відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», в рахунок страхового відшкодування заподіяної шкоди) = 23492,63 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінила у 20 000 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача 10 703,38 грн. в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди та наявності правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 23 492,63 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року та Цивільним кодексом України.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, провадження № 61-20780св18.

За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Положеннями ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Положеннями ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 41 п. 41.1 «а» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі, тобто виключно в ситуації, коли винуватець ДТП не має полісу, а потерпіла особа такий поліс має, або є особою, застрахованою в силу Закону.

Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не оспорюється у суді апеляційної інстанції, Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Bora», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату ДТП 04.09.2020 року, була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант».

Позивачеві страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 41 336,83 грн. за майнову шкоду, заподіяну позивачу ДТП від 04.09.2020 року та оскаржуваним рішенням стягнуто 10 703,38 грн. в рахунок відшкоджування оціненої майнової шкоди, а тому позивач право на відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування за рахунок винної особи, тобто відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження 14-176цс18, зроблено висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що з особи, винної у ДТП підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), який вже проведено або буде проведено у майбутньому, і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими за страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку судового авто-товарознавчого дослідження № 197/20 по визначенню матеріального збитку від 07.10.2020 року, складеного атестованим судовим експертом-товарознавцем Рейнюком О.В., сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору, власнику автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 52040,21 грн., а сума відновлювального ремонту - 75 532,84 грн.

Тобто, розмір реальних збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, становить 75 532,84 грн., тоді як страховиком відшкодовано завданий позивачу матеріальний збиток, а тому на винну особу має бути покладено обов`язок зі сплати різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту, який вже проведено або буде проведено у майбутньому, і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі матерального збитку, заподіяного позивачу з технічної точки зору не зважаючи на те, що виплачене страхове вішкодування менше за розмір страхового ліміту.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, провадження № 61-1156св 18, Постанові від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, провадження № 61-20762св18, Постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, провадження № 61-11244св19, Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, провадження № 61-30908св18, Постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, провадження № 61-14827св19, Постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, провадження № 61-12032св19, та Постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18, провадження № 61-10773св20.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для покладення на відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» обов`язку з відшкодування позивачу 10 703,38 грн. в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди та покладення на відповідача ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування позивачу матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у загальному розмірі 23 492,63 грн., виходячи з наступного розрахунку: 75532,84 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля) - 52040,21 грн. (сума матеріального збитку, яку має сплатити на її користь відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант», в рахунок страхового відшкодування заподіяної шкоди) = 23492,63 грн.

При цьому не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 23 492,63 грн. доводи апеляційної скарги про те, що між відповідачем ОСОБА_2 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено страховий поліс № АО/7038702 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen Bora», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн., отже ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги про стягнення даної грошової суми саме з неї задоволенню не підлягають, оскільки розмір реальних збитків, завданих власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, становить саме 75 532,84 грн., тоді як страховиком відшкодовано завдані збитки з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а тому на винну особу покладено обов`язок зі сплати різниці між фактичною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу), який вже проведено або буде проведено у майбутньому, і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, не зважаючи на те, що виплачене страхове вішкодування менше за розмір страхового ліміту.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що завдана діями відповідача ОСОБА_2 , як особою, що визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні автомобіля позивача, оскільки згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Колегія суддів вважає доведеним, що в результаті пошкодження належного позивачу автомобіля вона зазнала душевних страждань, тобто їй було заподіяно моральної шкоди, тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції правильно визначив, що позивач має право на відшкодування їй відповідачем ОСОБА_2 в розмірі 10 000 грн.

Не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» 10 703,38 грн. в рахунок відшкодування оціненої майнової шкоди доводи апеляційної скарги відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про те, що позивач не має права претендувати на суму ПДВ, оскільки нею не надано жодного документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, оскільки відповідачем ТДВ ТДВ СК «Альфа-Гарант» переведено на рахунок позивача суму матеріального збитку без урахування ПДВ, а не суму відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу як це передбачено п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано розрахунку розміру моральної шкоди, не наведено з яких міркувань позивач виходила визначаючи його, не надано жодного підтверджуючого факту завдання позивачу моральної шкоди. Позивач, на час ДТП, в автомобілі не знаходилась, тому отримати стрес від автопригоди не могла. Винуватиця у скоєнні автопригоди пропонувала водію автомобіля, який належить на праві власності позивачу, скласти Європротокол без виклику поліції та без судових тяжб. Але водій, чоловік позивачки, відмовився від пропозиції, та при цьому погрожував ОСОБА_2 зробити все щоб вона навіть забула що таке автомобіль. Погрожував її засудити, і що він здере з неї грошей більше ніж коштує автомобіль відповідача, оскільки вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтовані тим, що позивач, як власник автомобіля, пережила тяжкий стрес, дуже нервувала коли її чоловік ОСОБА_4 потрапив у ДТП. Певний час позивач не могла спокійно спати через ДТП, мала стани тривоги, панічні атаки, адже сама думка про те, що її чоловік міг отримати тілесні ушкодження, або взагалі загинути, викликала у неї відчуття страху. Позивач разом з чоловіком тривалий час збирали кошти для придбання автомобіля та пошкодження вказаного автомобіля змінило звичний спосіб життя позивача.

При цьому судом першої інстанції при визначенні розміру морального відшкодування враховано характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, яка будучи визнаною винним у ДТП, не намагалась до цього часу добровільно відшкодувати спричинену нею шкоду, а пошкодження автомобіля дійсно негативно вплинули на спосіб життя позивача ОСОБА_1 що викликало її моральні страждання.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційних скарг не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційних скарг відсутні.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині порядку стягнення з відповідачів судового збору та витрат на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження, оскільки відповідачі по справі не несуть солідарного обов`язку по сплаті судового збору та витрат на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження в рівних частинах, тобто по 2 340 грн. 80 коп., з кожного (1681,60 грн. (судовий збір при подачі позову) + 3000 грн. (витрати на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження) = 4 681,60 грн. / 2 = 2 340 грн. 80 коп.).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 , та Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року змінити в частині способу стягнення з відповідачів товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 681 грн. 60 коп. та витрат на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження в розмірі 3 000 грн., разом судових витрат в розмірі 4 681 грн. 60 коп., зазначивши стягнення в рівних частинах, замість солідарного стягнення, тобто по 2 340 (дві тисячі триста сорок) грн. 80 коп., з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: