Справа № 201/3828/21
Провадження № 2др/201/23/2022
Провадження № 2др/201/24/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

05 квітня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі заяву від 18.03.2022р. позивача ОСОБА_1 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Дробота А.В. від 21.03.2022р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за позовом третьої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 16.04.2021р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. № 3-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.04.2021р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с.№45).

28.05.2021р. до суду надійшла позовна заява третьої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. № 99-105).

Ухвалою суду від 11.10.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на ст. 353 ЦПК України) до сумісного розгляду з основним позовом прийнято позов третьої особи (а.с. № 125).

16.03.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_1 . Так, за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ј частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 та за третьою особою ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ј частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 160-163).

18.03.2022р. від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, з посиланням на те, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а саме витрати позивача на професійну правничу допомоги та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. В обґрунтування заяви останній посилався на те, що в позовній заяві зазначалося про орієнтовний розмір цього виду судових витрат (22 633 грн.). Втім, після ухвалення судом 16.03.2022р. рішення, а саме 16.03.2022р. між позивачем та адвокатом Куценко О.М. було підписано Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги від 20.07.2020р. Згідно з переліком наданих послуг, вартість таких послуг склала в загальному розмірі - 22 038грн. та сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги у розмірі 595 грн., що разом складає 22 633 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав Договір про надання правової допомоги від 20.07.2020р., Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги від 20.07.2021р. між адвокатом та позивачем про надання та прийняття послуг адвоката та квитанцію від 23.03.2021р. На підставі вищевикладеного, просив вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 633 грн.

Копія заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат з доказами була направлена позивачем на адресу відповідачки та третіх осіб засобами поштового зв`язку 18.03.2022р. (а.с. № 174).

21.03.2022р. від представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Дробота А.В. надійшла заява про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, з посиланням на те, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, а саме витрати третьої особи на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви останній посилався на те, що в позовній заяві зазначалося про орієнтовний розмір цього виду судових витрат (18 338 грн.). Втім, до ухвалення судом 16.03.2022р. рішення, а саме 01.02.2022р. між третьою особою ОСОБА_1 та адвокатом Дроботом А.В. було підписано Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги. Згідно з переліком наданих послуг, вартість таких послуг склала в загальному розмірі - 18 338грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник третьої особи надав Договір про надання правової допомоги від 20.05.2021р., Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги. На підставі вищевикладеного, просив вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь третьої особи ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 338 грн.

Копія заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат з доказами була направлена адвокатом на адресу відповідачки та третіх осіб засобами поштового зв`язку 21.03.2022р. (а.с. № 184-186).

Приватний нотаріус ДМНО Фаст Л.Д. отримала судову повістку 30.03.2022р. (а.с. № 193), а раніше і копії заяв від 18.03.2022р. та 21.03.2022р. (а.с. № 174, 184-186).

З тексту заяви відповідачки ОСОБА_2 від 05.04.2022р., яка надійшла на е/пошту суду, вбачається, що остання повідомлена про дату розгляду судом 05.04.2022р. процесуального питання про ухвалення додаткового рішення, отже і отримала самі заяви позивача та представника третьої особи від 18.03.2022р. та 21.03.2022р. про ухвалення додаткового рішення (а.с.№ 199, 174, 184-186).

Відзиву, заперечень або клопотань про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката позивача та адвоката третьої особи відповідачкою суду направлено не було.

Ухвалою суду від 05.04.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) було відмовлено відповідачці в задоволенні клопотання про відкладення розгляду процесуального питання про ухвалення додаткового рішення до закінчення воєнного стану, оскільки для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення статтею 270 ЦПК України встановлено обмежений строк, а саме протягом 10 днів, а також з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Розгляд питання про ухвалення додаткового рішення було призначено на 05.04.2022р. (а.с. № 200). Цей розгляд відбувався без участі усіх сторін та інших учасників справи (їхніх представників) з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України виклик сторін для розгляду процесуального питання про ухвалення додаткового рішення проводиться лише у випадку необхідності та неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат позивача ОСОБА_1 та представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Дробота А.В., та ухвалив додаткове рішення 05.04.2022р. за відсутністю усіх сторін та інших учасників справи (або їхніх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву позивача ОСОБА_1 від 18.03.2022р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат та заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Дробота А.В. від 21.03.2022р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, надані письмові докази таких судових витрат позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_1 , вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов,язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов,язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, вирішуючи питання щодо своєчасного подання позивачем та представником третьої особи ОСОБА_1 - адвокатом Дроботом А.В. доказів понесених судових витрат на правничу допомогу, та з урахуванням того, що позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві та третьою особою ОСОБА_1 по тексту свого позову зазначалось про орієнтовний розмір цього виду судових витрат, а рішення суду було ухвалено 16.03.2022р., після чого, відразу 18.03.2022р. та 21.03.2022р. зазначені вище особи подали суду заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат з відповідними доказами (подано у п`ятиденний строк), суд вважає, що строк подачі доказів про понесені судові витрати не пропущений.

Щодо безпосереднього вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. по справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст.ст.12, 46, 56 ЦПК України в редакції від 18.03.2003р.).

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020р. у справі № 673/1123/15-ц (посилання на постанову Верховного Суду від 02.09.2020р. у справі № 329/766/18), а також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зроблені висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу до заяви від 18.03.2022р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат долучені наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 20.07.2020р., Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги від 20.07.2021р. між адвокатом та позивачем про надання та прийняття послуг адвоката (а.с. № 172, 173), а також квитанція від 23.03.2021р. на суму 595грн., яка була необхідна для надання адвокатом правничої допомоги по збору доказів (а.с. № 16,17, 18).

В матеріалах справи також наявний ордер адвоката Куценко О.М. від 15.04.2021р. (а.с. № 44).

Суд також зазначає, що представником третьої особи ОСОБА_1 - адвокатом Дроботом А.В. на підтвердження понесених третьою особою витрат на правову допомогу до заяви від 21.03.2022р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат долучені наступні документи: Договір про надання правової допомоги від 20.05.2020р., Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правової допомоги від 01.02.2022р. між адвокатом та третьою особою ОСОБА_1 про надання та прийняття послуг адвоката (а.с. № 182, 183).

В матеріалах справи також наявний ордер адвоката Дробота А.В.від 20.05.2021р. (а.с. № 108).

Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу, суд вважає, що такі судові витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат третьої особи ОСОБА_1 на правничу допомогу, суд вважає, що такі судові витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_1 у цій справі, варто зазначити наступне.

Приймаючи до уваги, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, суд зазначає, що відповідачкою будь-яких клопотань про зменшення розміру цього виду судових витрат, заперечень або відзиву, суду не надіслано. Відповідачкою ОСОБА_2 05.04.2022р. подано лише клопотання про відкладення розгляду питання про ухвалення додаткового рішення до закінчення воєнного стану, в задоволенні якого відмовлено з огляду на положення ст. 270 ЦПК України щодо строків ухвалення додаткового рішення та необов`язкової участі у судовому засіданні осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Тарифи адвокатів щодо надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 за Договором про надання правової допомоги від 20.07.2020р. та третій особі ОСОБА_1 за Договором про надання правової допомоги від 20.05.2021р., на думку суду, є співмірними із рівнем складності справи, яка стосується спадкових правовідносин за правом представлення у розумінні ст. 1266 ЦК України, по яким існує невелика судова практика, отже судові витрати позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_1 відповідають критеріям розумності та співмірності. При цьому, суд також враховує поведінку відповідачки під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи та змусила адвокатів представляти інтереси сторін протягом більш тривалого часу.

Так, протягом року відповідачка чотири рази подавала заяви про відкладення розгляду справи (а.с. № 89, 109, 131, 142). Ознайомившись із позовними вимогами ще 06.05.2021р. (а.с. № 51зв.ст.), так і не подала відзиву, скеровувала суду лише заяви про відкладення підготовчих та судового засідання. Поза увагою суду не може залишитися то факт, що робота обох адвокатів була ускладнена тим, що відповідачка ОСОБА_2 утримувала у себе оригінал правовстановлюючого документу, що призвело до відмови як позивачу, так і третій особі з самостійними вимогам, у вчиненні нотаріальних дій (а.с. № 34, 107 ) та унеможливило отримання дубліката, оскільки дублікат правовстановлюючого документу видається лише у випадку втрати або пошкодження оригіналу.

На підставі вищевикладеного, виходячи із критеріїв розумності та співмірності, та приймаючи до уваги результати розгляду судом цивільної справи 16.03.2022р., суд зазначає, що з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 22 038грн. в рахунок компенсації понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу та суму, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги у розмірі 595 грн. (квитанція від 23.03.2021р. - а.с. № 17), що разом складає суму 22 633 грн.

На підставі вищевикладеного, виходячи із критеріїв розумності та співмірності, та приймаючи до уваги результати розгляду судом цивільної справи 16.03.2022р., суд зазначає, що з відповідачки на користь третьої особи ОСОБА_1 слід стягнути 18 338 грн. в рахунок компенсації понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 274, 279, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за позовом третьої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 22 633 грн.

Заяву представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Дробота А.В. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за позовом третьої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Фаст Лілія Дмитрівна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 18 338 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.