ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1731/22 Справа № 932/2730/20 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 03 серпня 2018 року, згідно якої отримав кредит.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15 грудня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 78 177,33 грн., з яких: 56 245,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 908,48 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 5 824,80 грн. - заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 3 698,92 грн. штраф (процентна складова), яку АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з нього на свою користь.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 03 серпня 2018 року у розмірі 56 245,13 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а тому позов в іншій частині задоволенню не підлягає.

Не погодившись з рішенням суду в частині залишених без задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову в оскарженій частині, залишивши поза увагою те, що ОСОБА_1 не заперечував факт укладення кредитного договору, ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, крім підписаної анкети-заяви він підписав паспорт споживчого кредиту, в якому вказано про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пенею та штрафами, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви від 03 серпня 2018 року, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та отримав банківську картку.

Відповідач підтвердив, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.10,11).

Анкета-заява ОСОБА_1 містить текст про ознайомлення та погодження його з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку погоджена споживачем, та не містить умов щодо строку дії кредитного договору та відповідальності за невиконання умов кредитування у вигляді неустойки.

Також банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому наявні умови кредитування для декількох видів платіжних карток: «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.14, 15-31).

Між тим, в наданих документах не зазначено, який саме вид платіжної картки отримав відповідач та які умови кредитування застосував банк.

Долучений до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - ОСОБА_1 не підписаний.

Також, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено умови кредитування для кредитних продуктів: картка Універсальна та Універсальна «Голд», містить текст про ознайомлення ОСОБА_1 з інформацією про умови кредитування, але не конкретизовано які саме умови обрані останнім. Між тим, паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 містить застереження, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту.(а.с.12,13 на звороті).

На підтвердження позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого заборгованість станом на 15 грудня 2019 року заборгованість за кредитним договором становить - 78 177,33 грн., з яких: 56 245,13 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 908,48 грн. - заборгованість за простроченими процентами; 5 824,80 грн. - заборгованість за процентами нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 3 698,92 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам, пенею та штрафами, суд першої інстанції виходив із того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які позивач надавав суду на обґрунтування своїх вимог, не містять підпису відповідача, та в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували вказані позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, а також стягнути заборгованість по процентам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пеню та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 серпня 2018 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, та паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини договору.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ознайомився відповідач та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про нарахування процентів, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за нарахованими процентами, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві від 03 серпня 2018 року.

При цьому, банком не доведено, який строк дії кредитного договору було погоджено сторонами, що унеможливлює встановити строк кредитування, в межах якого позивач мав право нараховувати визначені договором проценти за користування кредитом, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, також задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач підписав Паспорт споживчого кредитування, в якому було погоджені всі умови кредитування, у тому числі нарахування процентів, колегією суддів не приймаються, оскільки в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 03 серпня 2018 року, зазначено два види кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD» з різними відсотковими ставками, в той час як АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду доказів типу виданої відповідачу кредитної картки.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами, а також заборгованості по процентам, нарахованим на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені та штрафів, оскільки їх нарахування не підтверджено належними доказами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду в оскаржуваній частині є безпідставними та зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення в оскаржуваній частині, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова