Ухвала

Іменем України

01квітня 2022 року

м. Київ

справа № 325/738/21

провадження № 61-2355ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року за заявою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про забезпечення позову у справі за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - державний реєстратор Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко Катерина Сергіївна, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року сільськогосподарський виробничий кооператив

(далі - СВК) «Агрофірма «Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - державний реєстратор Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко К. С., про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права.

У вересні 2021 року СВК «Агрофірма «Україна» звернувся до суду із заявою

про забезпечення позову, в якій просило вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «Україна», використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, а також заборонити всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав, включаючи: державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та нотаріусів вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га.

Заява мотивована тим, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 25 лютого 2010 року, укладений між СВК «Агрофірма «Україна» та ОСОБА_1 , не закінчився, кооператив використовує орендовану земельну ділянку та провів ряд сільськогосподарських робіт, а використання земельної ділянки двома орендарями призведе до конфлікту щодо майбутнього врожаю, збитків від недоотриманої вигоди, інших витрат. Невжиття заходів забезпечення позову ускладнить і унеможливить ефективний захист і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року заяву СВК «Агрофірма «Україна» про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «Україна», використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору - до 25 лютого 2025 року. Заборонено державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав, включаючи: державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та нотаріусів вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі в частині заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «Україна» використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року скасувано та прийнято в цій частині нову постанову, якою.

У задоволенні вимог СВК «Агрофірма «Україна» про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у будь-який спосіб, окрім СВК «Агрофірма «Україна» використовувати земельну ділянку з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га до закінчення строку договору до 25 лютого 2025 року відмовлено.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року у цій справі в частині заборони державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав, включаючи: державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, державних реєстраторів прав на нерухоме майно та нотаріусів вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію прав щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, змінено.

Заборону державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації прав обмежено забороною реєстрації права оренди та суборенди щодо об`єкту нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :02:006:0008, площею 6,6800 га, до набрання рішенням суду законної сили.

У лютому 2022 року СВК «Агрофірма «Україна» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить постанову Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року скасувати, ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2021 року залишити в силі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема,

з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом

в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановивши, що предметом спору, який виник між сторонами у справі, є визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації речового права, врахувавши співмірність заходів забезпечення позову, які просив вжити позивач щодо земельної ділянки із заявленими позовними вимогами, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та про часткове задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони реєстрації права оренди та суборенди щодо земельної ділянки, оскільки спір виник виключно стосовно права на оренду земельної ділянки.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норм матеріального права та дотримання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями 400, 409 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2022 року за заявою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «України» про забезпечення позову у справі за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - державний реєстратор Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шоренко Катерина Сергіївна, про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації речового права відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць