ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2923/21 Номер провадження 22-ц/814/843/22Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору без номеру від 02.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 02.03.2020 відповідач отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконала зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Просив суд стягнути із відповідача заборгованість, що утворилась станом на 15.10.2021 в сумі 16574 грн. 81 коп., з яких: 13088 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 3486 грн. 81 коп. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - штрафи, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2022 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-банк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість по кредитному договору без номера від 02.03.2020 в розмірі 13088 гривень 00 копійок, станом на 15 жовтня 2021 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» 1792 гривні 39 копійок судових витрат.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредиту відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за кредитним договором та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вказує, що висновок суду суперечить фактичним обставина справи, а правова оцінка, що надана доказам є невірною.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.1 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судове рішення підлягає апеляційному перегляду в частині вимог у задоволенні яких судом відмовлено, тобто в межах поданої позивачем апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між сторонами 02.03.2020 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви.

На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», що розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також розрахунок заборгованості за договором.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 15.10.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16574,81 грн., з яких: 13088,00 грн. - заборгованість за кредитом; 3486,81 грн. - заборгованість за відсотками.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ "Акцент-банк" дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

При цьому судом встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг, долучені до позовної заяви, не погоджені відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розуміла відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету- заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи знаступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом місцевий суд виходив з того, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

При цьому суд посилався на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (№14-131цс19).

Не заслуговують на увагу доводи позивача, на які є посилання в апеляційній скарзі щодо належного ознайомлення відповідача з умовами кредитування шляхом підписання останньою паспорту споживчого кредиту, шляхом накладення електронного підпису .

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 підписала тільки анкету-заяву в частині персональних даних. Будь-яких даних про тип кредитної картки, назви та розміру кредитного ліміту анкета-заява не містить. Паспорт споживчого кредиту, на який посилається позивач, як на підставу належного повідомлення відповідача про умови кредитування містить умови щодо трьох типів кредитних карток: «Універсальна», «Уніврсальна Голд» та картка «Зелена». При цьому, умови нарахування відсотків та штрафів, визначений для кожного типу карти окремо. Оскільки матеріали справи не містять підтвердження ознайомлення відповідача з інформації щодо типу кредитної карти, виданої на виконання договору від 02.03.2020 року, колегія суддів не приймає вказані доводи до уваги.

Крім того, паспорт споживчого кредиту, що приєднаний позивачем до матеріалів позовної заяви не може бути прийнятий до уваги, оскільки він складений на підставі Умов та правил надання банківських послуг, які відповдачем не підписувались.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов