Справа № 570/3072/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2022 р.

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2021 р. до Рівненського міського суду Рівненської області з Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків.

З матеріалів справи вбачається, що заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків надійшла до Рівненського районного суду Рівненської області 14.07.2021 р.

Зі змісту заяви вбачається, що послуги з постачання природного газу надаються споживачу за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області від 10.09.2021р. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області від 25.01.2022р. постановлено передати справу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків до Рівненського міського суду за підсудністю, оскільки боржниця має зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_2 .

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Постановляючи ухвалу від 05 січня 2022 року про передачу справи за підсудністю Рівненський районний Рівненської області керувався правилами, визначеними ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Так, статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.07.1995 у справі «Толстой-Милославський» (TolstoyMiloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну «передбачений законом» сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.09.2018 у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. До такого висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Предметом вимог у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг постачання природного газу на об`єкт побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 . Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

У листі Ради суддів України від 22.07.2020р. зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даній справі слід враховувати положення ст. 30 ЦПК щодо виключної підсудності, відтак справа підсудна Рівненському районному суду Рівненської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 29-31, 160-165, 187, 260, 261,п.9 ч.1 353, 354, 355 ЦПК У країни,суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» до до ОСОБА_1 про стягнення завданих збитків направити за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області (місцезнаходження : 33000, м.Рівне, вул. Симона Петлюри, 10).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.