БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/298/22
Провадження № 2/497/277/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.,

секретаря судового засідання Войтової С.І.,

за участі позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить постановити рішення, яким стягувати на її користь з відповідача аліменти:

- на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000.00 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- на утримання її, позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 3000.00 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьохлітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час сумісного проживання у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В грудні 2021 року вони з відповідачем припинили сумісне проживання. На теперішній час вона з дитиною проживає у своїх батьків. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини та на її, позивачки, утримання не надає, тому вони з сином знаходяться на повному матеріальному забезпеченні її батьків. Вказані обставини змусили її звернутися до суду, посилаючись на положення ст.ст. 91, 181-184 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

10 березня 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, відповідно до якого просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити частково та долучити до матеріалів справи надані документи (а.с.22-24).

22 березня 2022 року судовий розгляд по справі відкладено за заявою відповідача (а.с.34) та повторно призначено на 29.03.2022 року (а.с.36).

В судовому засіданні позивач, наполягаючи на повному задоволенні заявлених позовних вимог, пояснила, що до грудня 2021 року проживала разом з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_4 , якого вона наразі виховує, працювати не може, оскільки зайнята вихованням дитини та закінчує навчання у школі. Відповідач практично не надає допомогу, іноді купляє деякі товари для дитини, хоча більше купляють його батьки, коли приходять у гості. Зазначає, що відповідач, як батько дитини повинен та має можливість сплачувати аліменти як на утримання дитини, так й на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки працює та заробляє 18000-20000 гривень на місяць.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він перебував з ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах, від яких народився їх син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На даний час він офіційно працевлаштований, має постійний заробіток в сумі 6500,00 гривень на місяць, свій обов`язок утримувати дитину повністю виконує, надає матеріальну допомогу дружині та дитині, в тому числі, продуктами і дитячим харчуванням. Окрім постійного заробітку з основного місця роботи інших доходів не має, будь-яке нерухоме майно також відсутнє. Це, на його думку, має суттєве значення при визначенні розміру аліментів. Зазначає, що має можливість сплачувати аліменти по 2000,00 гривень на дитину та по 1000,00 гривень на утримання позивачки щомісячно.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 (а.с.6), який перебуває на утриманні позивача, згідно довідки Болградської міської ради Одеської області від 11.01.2022 року за №67 (а.с.8).

Рішенням Болградської міської ради Одеської області № 24 від 08.02.2022 року позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано повну цивільну дієздатність, яка поширюється на усі цивільні права та обов`язки (а.с.5).

Позивачка отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860.00 гривень щомісяця до досягнення дитиною трьох років (а.с.9), не працює, навчається у школі.

Відповідач працює в ФОП « ОСОБА_5 » на посаді «Технік» з 16.11.2020 року по теперішній час (а.с.25). З вересня 2021 року по листопад 2021 року йому нараховано заробітну плату у розмірі 6000.00 гривень на місяць, з грудня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 6500.00 гривень на місяць (а.с.26).

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7, 141 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Вирішуючи питання визначення розміру стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст. 141 СК України, враховує критерії, визначені у ст. 182 СК України, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 17.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До такого висновку суд прийшов з врахуванням, окрім викладеного вище, заяви відповідача про можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 гривень щомісячно та його щомісячного доходу у вигляді заробітної плати в сумі 6500,00 гривень та відсутність інших доходів та цінного майна, майнових прав тощо.

Позивачем не надано доказів наявності у відповідача будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати, наявності на праві власності, володіння та/або користування у нього майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, здійснення відповідачем витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, чи інших обставин, що мають істотне значення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач заробляє 18000-20000 гривень, оскільки не надані відповідні доказі, а відповідач заперечує вказане.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України визначено, що Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності можливості у відповідача надавати їй матеріальну допомогу, але враховуючи скрутне матеріальне становище позивача, її навчання у школі й неможливість забезпечувати матеріально себе самостійно, заяву відповідача про можливість сплати матеріальної допомоги на утримання позивачки в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, що суд оцінює як визнання позову в цій частині відповідно до ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Аналогічні висновки робить й Верховний суд, зокрема, у постановах від 27.02.2019 у справі №922/1163/18; від 29.08.2018 у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 у справі №910/23428/17; від 31.01.2018 у справі № 910/8763/17.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки позивачем недоведено в повному обсязі факти, на які вона посилається як на підставу визначення заявленого розміру аліментів та матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992.40 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 84, 91, 141, 180-184, 191 СК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 17.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти у розмірі 1000.00 (однієї тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохлітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 992.40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.04.2022 року.

Суддя С.О.Висоцький