Номер провадження: 22-ц/813/3262/22
Номер справи місцевого суду: 1527/2-741/11
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року заміну сторони виконавчого провадження у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заява мотивована тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року задоволено позов ТОВ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 21.12.2020 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір факторингу №180, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 11.09.2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.1-2).

12 травня 2021 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» задоволено. Замінено стягувача по справі №1527/2-741/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме - заборгованість за основним та простроченим кредитом у розмірі 756 956 грн 42 коп. заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 133 457 грн 46 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 3 312 грн 31 коп. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 908 грн 26 коп, а всього суму у розмірі 911 634 гривень 45 копійок за кредитним договором № 0 від 11.09.2007 з стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» (а.с.75-76).

31 травня 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Главацьким Юрієм Анатолійовичем направлено засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року. Апелянт не погоджується з вказаною ухвалою та наголошує, що ТОВ «Українська факторингова компанія» на підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, надано непосвідчену фотокопію договору факторингу, який укладено в простій письмовій формі, при цьому, як зазначає апелянт, відсутні посилання на те, де знаходиться оригінал документу. На думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив належним чином надані заявником документи, адже не було витребувано оригінали цих документів. Також, апелянт вважає, що матеріали справи не містять жодних належних доказів на підтвердження обставин, на які посилається заявник, зокрема неможливо встановити факт відступлення права вимоги. Тому, апелянт просить суд, поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження ,постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.78-82).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи сторони до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір факторингу, на підставі якого останній відступив грошову вимогу, а саме заборгованість за основним та простроченим кредитом № 0 від 11.09.2007 року на загальну суму 911 634 грн 45 коп., так суд дійшов висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а тому задовольнив відповідну заяву.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року по справі № 1527/2-741/11 був задоволений позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до рішення суду з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за невиконання зобов`язань по Кредитному договору № 0 від 11.09.2007 року стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за основним та простроченим кредитом - 756 956 гривень 42 копійки, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 133 457 гривень 46 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 3 312 гривень 31 копійка, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 908 гривень 26 копійок, а всього суму у розмірі 911 634 гривень 45 копійок.

Апеляційний суд звертає увагу, що предметом розгляду справи № 1527/2-741/11 були два кредитні договори, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», а саме кредитний договір № 0 від 11.09.2007 року та кредитний договір № 0 від 07.12.2007.

21 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу № 180, відповідно до умов якого право грошової вимоги, а саме - заборгованість за основним та простроченим кредитом у розмірі - 756 956 гривень 42 копійки, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 133 457 гривень 46 копійок, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 3 312 гривень 31 копійка, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17 908 гривень 26 копійок, а всього суму у розмірі 911 634 гривень 45 копійок за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 11.09.2007 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Українська Факторингова компанія». Вказане підтверджується копією договору факторингу № 180 від 21.12.2020 та копією реєстру боржників до вказаного договору (а.с. 4-5, 6-7).

Отже, до ТОВ «Українська Факторингова компанія» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 11.09.2007 року в зв`язку з чим заявник і звернувся до суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, як вбачається матеріалів справи, до ТОВ «Українська Факторингова компанія» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 11.09.2007 року, що, зокрема підтверджується копією договору факторингу да додатком до нього реєстром боржників права вимоги до яких передаються.

Уповноваженим представником заявника прошито, пронумеровано та скріплено печаткою з проставленням відповідних реквізитів (дати, посади, ініціалів та печатки) поданого до суду пакету документів заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, в матеріалах справи міститься копія акту приймання-передачу права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Українська факторингова компанія» відповідно до договору факторингу № 180 від 21.12.2020, скріплена печаткою з проставленням відмітки, що вказана копія відповідає оригіналу, що узгоджується з положеннями ст. 95 ЦПК України. У відповідь на вказані заперечення заявник направив до суду пояснення, в яких зауважив щодо якого саме кредитного договору було отримано право вимоги - № 0 від 11.09.2007 року та зазначив, що оригінали документів містяться у заявника та в ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 68-69).

Відомості щодо оспорення Договору факторингу № 180 від 21.12.2020, визнання його недійсним, розірвання тощо в матеріалах справи відсутні та сторонами, зокрема апелянтом, в процесі розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не подавались.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано про те, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Вище наведена позиція узгоджується з висновками КЦС ВС в постанові від 16.04.2021 в справі № 234/2380/15.

Враховуючи вище наведене в сукупності, за встановлених обставин даної справи, зважаючи на те, що наданих матеріалів та пояснень було достатньо для ухвалення судом відповідного процесуального рішення та оскільки рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд також зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2021 року заміну сторони виконавчого провадження залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

01.04.2022 року м. Одеса