Справа № 930/2643/21
Провадження № 22-ц/801/537/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуСправа № 930/2643/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

учасники справи:

позивач: Адвокатське об`єднання «МАКМЕЛ»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2021 року, ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Царапори О.П., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2021 року Адвокатське об`єднання «МАКМЕЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Адвокатське об`єднанням «МАКМЕЛ» в особі керуючого партнера Мельника О.С. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги б/н від 23 січня 2019 року.

Згідно з п. 1.2 Правова допомога за цим Договором полягає у наступному:

1.2.1. захист інтересів клієнта в судах всіх інстанцій та юрисдикцій щодо визнання за клієнтом права на постійне користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору клієнт сплачує авансований платіж у розмірі 2 000 (двох тисяч) доларів США, що еквівалентно 48 720 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять) гривень.

Згідно з Договором правова допомога полягає у захисті інтересів ОСОБА_1 в судах всіх інстанцій та юрисдикцій щодо визнання за ОСОБА_1 права на постійне користування земельною ділянкою.

Позивач на виконання умов Договору здійснював підготовку та подачу адвокатського запиту від 24 січня 2020 року вux. № 1189/01, що підтверджується відповіддю Виконавчого комітету Райгородської сільської ради від 31 січня 2020 року № 02-І 9-82, підготовку та подання позовної заяви, подання заяв про забезпечення позову, підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу, приймав участь у судових засіданнях.

Проте відповідачем зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконувалось, що стало підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» заборгованість за договором про надання правової допомоги б/н від 23 січня 2019 року в розмірі 48720 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять) гривень, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що зміст договору не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, а також, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме документами про проведенні розрахунки між сторонами договору. Проте, позивач не надав будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаної ним роботи (фіксований розмір, погодинна оплата).

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Адвокатське об`єднання «МАКМЕЛ» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі та провести розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника, суд помилково дійшов до висновку стосовно відсутності погодження істотних умов Договору щодо визначення суми гонорару, що не відповідає обставинам справи. Відповідач в порушення умов договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 901 ЦК України зобов`язання за вказаним вище договором не виконала, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надані послуги, порушує зобов`язання за даним Договором. Зауважує, що Договір підписаний обома сторонами, що свідчить про безумовну домовленість сторін щодо фіксованої суми гонорару, а тому адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Водночас, заперечив щодо розміру заявлених витрат на правову допомогу відповідача, оскільки такий не відповідає критеріям співмірності та вимогам обґрунтованості, реальності, пропорційності та розумності таких витрат, що свідчить про їх безпідставність.

16 лютого 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якименко О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи викладені в апеляційній скарзі вказавши доводи, тотожні тим, які ним зазначались у відзиві на позовну заяву. Окрім того, просив стягнути з Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» на користь відповідача 5 000 грн. витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

01 березня 2022 року від представника позивача Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» адвоката Каленюка Андрія Анатолійовича надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи відповідача та підтримав доводи викладені у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги позивача, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу.

Надання правової допомоги регулюється Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 26 вищевказаного Закону України адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону України Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та порядку, встановлені договором.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України).

Будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.

Водночас, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

З системного аналізу вказаних правових позицій та норм вбачається, що суд повинен встановити наявність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), незважаючи на наявність/відсутність доказів їх фактичної сплати.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем Адвокатським об`єднанням «МАКМЕЛ» в особі Керуючого партнера Мельника Олександра Сергійовича та відповідачем ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено Договір № б/н від 23 січня 2019 року про надання правової допомоги, згідно умов якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу. Правова допомога за цим Договором полягає в наступному: захист інтересів клієнта в судах всіх інстанцій та юрисдикцій щодо визнання за клієнтом права на постійне користування земельною ділянкою (Розділ 1 Договору). Вказаний договір містить підписи сторін на кожному його аркуші.

При цьому, варто відзначити, що Розділом 2 вказаного Договору, визначено обов`язки адвокатського обов`язки адвокатського об`єднання, до яких, з поміж іншого, передбачено право: представляти і захищати права, свободи та інтереси клієнта, в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, поліції, прокуратури на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами (п. 2.1.2. Договору); складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку, виступати представником клієнта у всіх судових установах будь-якої інстанції та юрисдикції на всій території України та користуватися усіма правами, що надаються законом особам, які беруть участь у справі, позивачеві, відповідачеві, заявникові, заінтересованій особі, третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог, в тому числі з правом подання позову (в тому числі адміністративного позову) до суду, підтримання позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову повністю або частково, зміни розміру, предмета та підстави позову, пред`явлення зустрічного позову, укладення мирової угоди, визначення на свій розсуд її умов, оскарження рішення суду, подачі для виконання рішення суду, отримання оригіналу або копії рішення суду, а також ознайомлення з матеріалами судової справи, журналом судового засідання, звукозаписом судового засідання (п. 2.1.4. Договору).

Матеріалами справи, підтверджено факт надання АО «МАКМЕЛ» в особі керуючого партнера Мельника О.С. професійної правничої допомоги Казьмірчук О.І., зокрема, складення та подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову, адвокатських запитів, відзиву на апеляційну скаргу представлення інтересів відповідача в суді першої та апеляційної інстанцій, участі в судових засіданнях, надання відповідних пояснень, що підтверджується копіями відповідних документів та ухваленими судом першої та апеляційної інстанцій рішеннями/ухвалами в справі № 930/358/20 за позовом ОСОБА_1 до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права постійного користування (а.с. 17-44).

Крім того, за умовами договору, зокрема, в Розділі 4 наведено порядок здійснення розрахунків, а саме в п. 4.1.1. Договору передбачено, що клієнт сплачує авансовий платіж у розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 48720 грн.

Сума, вказана в цьому розділі є гонораром Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.5. Договору).

Таким чином, колегія суддів вважає, що авансовий платіж, зазначений в п. 4.1.1. Договору, є складовою частиною гонорару позивача визначеного у фіксованому розмірі за надання правової допомоги, який не підлягає підтвердженню і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що узгоджується із висновками Верхового Суду у справах № 640/18402/19 від 28.12.2020 року та № 380/887/20 від 04.06.2021 року.

У довідці виданій бухгалтером АО «МАКМЕЛ» зазначено про відсутність надходжень, з 23 січня 2019 року по 08 листопада 2021 року на рахунок Адвокатського об`єднання коштів від ОСОБА_1 . Станом на 08 листопада 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання правової допомоги б/н від 23 січня 2019 року перед адвокатським об`єднанням «МАКМЕЛ» складає 48720 грн (а.с. 49).

Будь-яких доказів у розумінні ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України щодо оплати відповідачем гонорару за надання позивачем професійної правничої допомоги, матеріали справи не містять.

За результатами надання правової допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами). Акт надсилається клієнту адвокатським об`єднанням поштою (передається особисто). На письмову вимогу клієнта, адвокатське об`єднання може надавати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із ідентифікацією (п. 4.3. Договору).

В свою чергу, акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом п`яти днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на Акт (п. 4.4. Договору).

Так, на підтвердження направлення відповідачу зазначеного Акту № 1 приймання і передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги б/н від 23 січня 2019 року, позивачем надано опис вкладення, який відповідач отримала 22 жовтня 2021 року, що підтверджено роздруківкою з офіційного веб порталу Укрпошти (а.с. 47-48) та спростовує доводи відповідача про неотримання такого акту.

Письмові аргументовані заперечення на вказаний акт в матеріалах справи відсутні, до суду першої та апеляційної інстанції стороною відповідача не надані, отже відповідно до п. 4.4. Договору такий акт вважається погоджений та підписаний сторонами.

З огляду на викладені обставини, суд попередньої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з підстав відсутності безумовної домовленості сторін про порядок обчислення гонорару та порядку його сплати, а також будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаної ним роботи (фіксований розмір, погодинна оплата), оскільки при укладанні договору про надання правової допомоги сторони дійшли згоди з усіх істотних його умов, зокрема щодо обсягу надання правової допомоги і розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, який підписаний сторонами та не оскаржувався ними.

За таких обставин, у зв`язку з виконанням позивачем зобов`язань за договором про надання правової допомоги та невиконання відповідачем його умов щодо її оплати, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення.

Доводи викладені в відзиві на апеляційну скаргу про те, що предметом Договору від 23 січня 2019 року є не представлення інтересів у суді, а захист інтересів клієнта в судах, що є різними видами адвокатської діяльності не заслуговує на увагу та спростовується погодженими умовами Договору, зокрема, в п. 2.1.4., текст якого наведено вище.

Покликання представника відповідача на те, що у такому правочині, як Договір про надання правової допомоги не можуть використовуватись розрахунки в іноземній валюті на території України відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки чинне законодавство не містить заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено в договорі, а окрім того, в укладеному між сторонами Договорі про надання правової допомоги № б/н від 23 січня 2019 року визначено еквівалент платежу 2000 доларів США, зокрема, 48720 грн, які і просить стягнути позивач.

Вказані обставини залишились поза увагою суду попередньої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки при вирішенні справи суд допустився порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених статтею 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволенню позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» підлягає до задоволення, тому за положеннями частини 3 статті 141ЦПК України понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 2270,00 грн. та за перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 3405,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» 48720 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять) гривень заборгованості за Договором про надання правової допомоги № б/н від 23 січня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» витрати по оплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 2270,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Адвокатського об`єднання «МАКМЕЛ» витрати по оплаті судового збору за перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 3405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета