Справа № 703/1375/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні заяви

04 квітня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судового засідання Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, заяву виконавчого комітету Смілянської міської ради про роз`яснення рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року у цивільній справі №703/1375/21 за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчий комітет Смілянської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення самочинно встановленого гаража

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року виконавчий комітет Смілянської міської ради звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить роз`яснити рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року у цивільній справі №703/1375/21 стосовно порядку та способу компенсації виконавчому комітету Смілянської міської ради судових витрат за рахунок держави, який має бути застосований у цьому випадку.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року у цивільній справі №703/1375/21 позов Смілянської міської ради задоволено, а також вирішено компенсувати виконавчому комітету Смілянської міської ради понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень 00 копійок, згідно платіжного доручення №285 від 23 квітня 2021 року. Після отримання та ознайомлення із вищевказаним рішенням виникли питання щодо сутності його змісту, які не дають можливості зрозуміти особливості виконання судового рішення в частині компенсації понесених судових витрат. Механізм компенсації судових витрат визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільної, адміністративних та господарських справ і порядок їх компенсації за рахунок держави». Однак, внаслідок того, що станом на сьогодні Кабінетом Міністрів України не встановлено спеціального порядку щодо компенсації судового збору за рахунок коштів державного, а в резолютивній частині рішення судом не визначено способу відшкодування сум судового збору, існує невизначеність щодо змісту рішення суду в частині порядку та способу компенсації суми сплаченого судового збору. Виходячи з розуміння понять «компенсація» та «повернення» судових витрат, вони за змістом є тотожними, відтак, у цьому випадку вбачається за доцільне застосувати принцип аналогії закону. З метою забезпечення належного виконання прийнятого судового рішення, виконання якого ускладнюється прогалинами у законодавстві та відсутністю визначення в ньому чіткого механізму його виконання в частині компенсації судових витрат за рахунок держави, заявник звернувся до суду з даною заявою.

Представник заявника виконавчого комітету Смілянської міської ради у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, заявлені вимоги задовольни та роз`яснити судове рішення.

Відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши доводи заявника, які викладені в його заяві, дослідивши матеріали цивільної справи №703/1375/21, в обсязі, необхідному для правильного вирішення заявлених вимог, приходить до наступного.

Так, заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року у цивільній справі №703/1375/21 за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчий комітет Смілянської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення самочинно встановленого гаража, вирішено: позов задовольнити; зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0018 га з приведенням такої земельної ділянки в придатний для використання стан, шляхом знесення за рахунок власних коштів ним особисто або іншою особою самочинно встановленого металевого гаража розмірами 6х3 м, що знаходиться на відстані 2,13 м від лівого кута багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 ) та 1,9 м від вказаного кута будинку в напрямку території НВК ліцей-ЗОШ І-ІІІ ступенів «Лідер»; компенсувати виконавчому комітету Смілянської міської ради за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 гривень 00 копійок, згідно платіжного доручення №285 від 23 квітня 2021 року.

Зазначене рішення до суду апеляційної інстанції не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно ч.2 ст.271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Вказаною статтею ЦПК України передбачено можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню.

Незрозумілість судового рішення є оціночним поняттям. Зробити попередній висновок про незрозумілість судового рішення і поставити про це питання перед судом можуть учасники справи.

Зазначена стаття ЦПК України не визначає критеріїв, якими можна об`єктивно установити доцільність роз`яснення судового рішення, в зв`язку з чим така доцільність приймається за судовим розсудом, який має відштовхуватись від раціональних критеріїв (здоровий глузд, зрозумілість для звичайної розумної людини без юридичної освіти).

Однак, виходячи із системного тлумачення положень ст.271 ЦПК України, роз`яснено може бути судове рішення, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

У п.32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю.

Верховний Суд України у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року наголошує, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст.215 ЦПК України, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Верховний Суду в ухвалі від 01 серпня 2019 року у справі №667/7960/14-ц зазначив, що зі змісту ст.271 ЦПК України вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Касаційний цивільний суд вказав, що тлумачення ст.271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Як вбачається зі змісту заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року, в його описовій частині зазначено суть питання, що вирішувалось, в мотивувальній частині рішення суду зазначені мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався, постановляючи дане рішення, а в резолютивній частині зазначено сам висновок, в зв`язку з чим зазначене рішення відповідає критеріям, передбаченим чинним законодавством України, є повним та зрозумілим, будь-яких недоліків не містить та не вбачається труднощів у його виконанні, неправильному виконанні чи невиконанні внаслідок неясності резолютивної його частини.

Заявник, звертаючись до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, зазначив, що виконання рішення суду ускладнюється прогалинами у законодавстві та відсутністю визначення в ньому чіткого механізму його виконання в частині компенсації судових витрат за рахунок держави.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, то дані судові витрати не стягуються з відповідача, який є інвалідом II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати (постанови від 25 листопада 2020 року справа №336/225/19, від 04 листопада 2020 року №573/476/19).

Як вбачається з мотивувальної частини заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року у справі №703/1375/21, суд враховув, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є інвалідом ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, внаслідок чого, з врахуванням положень ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача, з врахуванням п.3 ч.1 ст.22 БК України, по сплаті судового збору слід компенсувати виконавчому комітету Смілянської міської ради, як розпоряднику коштів місцевого бюджету, у тому числі й за зобов`язаннями ради, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, що до правовідносин, передбачених ч.6 ст.141 ЦПК України, не може бути застосована Постанова Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», оскільки даним нормативним актом встановлено чіткий перелік судових витрат та порядок компенсації інших судових витрат, до яких не відноситься компенсація витрат понесених при сплаті судового збору.

Суд вважає, що інше формулювання резолютивної частини рішення суду щодо компенсації заявнику понесених судових витрат по сплаті судового збору, яка сформульована виключно у відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, є неможливим, оскільки за таких обставин зміниться зміст судового рішення, який не відповідатиме вимогам, встановленим ч.6 ст.141 ЦПК України.

Крім того, тлумачення порядку виконання судового рішення, тобто сам механізм і порядок та детальний спосіб компенсації судового збору, який передбачений порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України, не є прерогативою суду, а регулюється самим порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає, що шляхом роз`яснення судового рішення заповнити прогалини в законодавстві щодо питань компенсації судових витрат за рахунок держави є неможливим.

Також, є безпідставними доводи заявника щодо тотожності понять «компенсація» та «повернення» судових витрат.

Перелік підстави для повернення сплаченого судового збору, передбачений ст.7 Закону України «Про судовий збір», який є вичерпним та не містить такої підстави як компенсація за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, суд звертає увагу, що виконання судового рішення в частині компенсації виконавчому комітету Смілянської міської ради за рахунок держави понесених судових витрат по сплаті судового збору є утрудненим не в зв`язку з незрозумілістю самого рішення суду, а внаслідок саме відсутності відповідного порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для роз`яснення судового рішення відсутні, в зв`язку з чим заява виконавчого комітету Смілянської міської ради задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.271 ЦПК України, про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.257, 260, 271 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви виконавчого комітету Смілянської міської ради про роз`яснення рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2021 року у цивільній справі №703/1375/21 за позовом Смілянської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виконавчий комітет Смілянської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, шляхом знесення самочинно встановленого гаража, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Т.В. Ігнатенко