Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 квітня 2022 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., при секретарі судового засідання Бота О.І., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини,

встановив:

04.11.2021 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Німець О.М. звернулася до суду з позовом, зазначивши відповідачем ОСОБА_2 , третьою особою на стороні позивача ОСОБА_3 , третьою особою на стороні відповідача відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просить

виключити відомості про батьківство ОСОБА_2 з актового запису № 941 від 22.09.2021 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) щодо народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьком дитини в графі «батько» замість ОСОБА_2 записати ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що фактичні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з серпня 2013 року, однак такі перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням суду 22.12.2020. За час судового розгляду справи про розірвання шлюбу позивачка познайомилася із ОСОБА_3 , з яким фактично проживала з початку 2020 року, а наприкінці року - завагітніла від останнього. Позивачка із ОСОБА_3 неодноразово зверталися до ДРАЦСу і спільною заявою про видачу свідоцтва про народження дитини із зазначенням відомостей про батька - ОСОБА_3 , про матір - ОСОБА_1 , однак їм було відмовлено в цьому, так як саме відповідач спільно з позивачкою мав подати заяву про невизнання його батьком дитини. Як наслідок дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і у свідоцтві про народження як батько записаний відповідач, що не відповідає дійсності.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від останньої надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Треті особи та/або їх представники в судове засідання не з`явилися. До позову додана спільна заява позивачки та ОСОБА_3 , в якій останній визнає себе батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні 25.02.2022 року ОСОБА_3 , будучи допитаним як свідок, пояснив, що дійсно з початку 2020 року став проживати однією сім`єю з ОСОБА_1 . Від спільного проживання у них народилась дитина - син ОСОБА_4 , але відповідно до вимог сімейного законодавства батьком дитини у свідоцтві про його народження був записаний ОСОБА_2 . Однак він стверджує, що саме він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народжання та просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі та записати його батьком його сина ОСОБА_4 .

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони позивача, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду З/о від 22.12.2020 у справі №308/12774/19, яке набрало законної сили 26.01.2021, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

З вказаного рішення суду видно, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб ІНФОРМАЦІЯ_3 , у шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013 року

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 22.09.2022, підтверджується народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_4 . Батьками якого значаться: батько - ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 . Актовий запис №941.

Позивачка та ОСОБА_3 додали до позову спільну заяву про визнання батьківства, в якій зазначили, що батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 .

Аналогічну спільну заяву позивачка та ОСОБА_3 подали 22.09.2021 до ДРАЦСу, що стверджується копією такої заяви.

За твердженням позивачки у ДРАЦСі їм усно відмовили у видачі свідоцтва із зазначенням ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на положення ч. 3 ст. 122 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частинами 1-3 ст. 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Пленум Верховного Суду України в п. 11 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, яка народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись з позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка заперечує, що батьком її дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач, при цьому третя особа ОСОБА_3 подав заяву про те, що визнає себе батьком дитини.

При цьому відповідач не скористався правом заперечити проти доводів, висловлених позивачкою, а також третьою особою, ним не подано доказів у підтвердження протилежного.

Тож, враховуючи, що запис про відповідача як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 внесено до свідоцтва про народження такого в силу того, що дитина народилася до спливу десяти місяців після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем; приймаючи до уваги, що в рішенні суду про розірвання шлюбу зі слів позивачки зазначено, що подружжя спільно не проживає з серпня 2013 року; а згідно з даних АСДС «Д3» позов про розірвання шлюбу пред`явлений позивачкою 07.11.2019, рішення за результати розгляду такого ухвалене 22.12.2020 й набрало законної сили 26.01.2021, суд вважає наявними підстави для виключення з актового запису про народження дитини відомості про відповідача як батька дитини.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Таким чином рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання ДРАЦСу внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьком дитини в графі «батько» замість ОСОБА_2 записати ОСОБА_3 , то така не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 125 СК України визначено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 126 СК України регламентовано, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду при відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу (ч. 1 ст. 128 СК України).

Статтею 134 СК України закріплено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Тож означена позовна вимога до задоволення не підлягає, зокрема в силу того, що предметом розглядуваного позову є оспорювання батьківства позивачки як матері дитини, народженої до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між подружжям, а не визнання батьківства ОСОБА_3 щодо дитини тощо.

При цьому суд зауважує, що спільна заява позивачки та ОСОБА_3 від 22.09.2021, подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про видачу свідоцтва про народження дитини із зазначенням ОСОБА_3 як батька дитини не могла бути задоволена реєстраційним органом, так як дитина була народжена до спливу десяти місяців після розірвання судом шлюбу між позивачкою та відповідачем.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує, що ухвалою від 08.11.2021 позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір за розгляд позовної вимоги немайнового характеру (виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини) у сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.125, 126, 128, 138СК України, ст.ст.4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 280-285, 289, 354, суд

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Виключити з актового запису № 941 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого 22.09.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відомості про батька - ОСОБА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання якого АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень на користь держави.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов