Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи її тим, що 19.02.2012 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Сюртівської сільською радою, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №01.

У шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що внаслідок різних поглядів на життя та відсутності взаємопорозуміння, фактичні шлюбні відносини між подружжям припинились. Значний час подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть.

01.04.2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, зокрема в частині визначення місця проживання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку з врегулюванням даного питання в позасудовому порядку.

За таких обставин, позивач просить суд зменшені позовні вимоги задоволити. Шлюб, укладений 19.02.2012 року, між ним та ОСОБА_2 , розірвати.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак у поданій ним заяві про зменшення позовних вимог просив проводити розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Що стосується заявлених позивачем уточнених позовних вимог, то такі визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з виданого свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 19.02.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Сюртівської сільською радою, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №01.

Від даного шлюбу у сторін народилися двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть та значний час подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідачки.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Спору щодо поділу спільного майна подружжя сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки також належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 , 113 СК України, ст.ст. 2, 13, 82, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Уточнену позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 19.02.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Сюртівської сільською радою, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №01 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05.04.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк