Провадження № 2/727/337/22
УХВАЛА

31 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря Філатової К.А.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву представника позивача про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Посилався на те, що з 04.02.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2017 року шлюб між ними було розірвано.

Зазначив, що за час подружнього життя ними за спільні кошти було збудовано трьохкімнатну квартиру у цокольному поверсі у будинку АДРЕСА_1 .

Просив припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на трьохкімнатну квартиру у будинку АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частку на трьохкімнатну квартиру у будинку АДРЕСА_1 .

24.02.2022 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, в якій окрім позовних вимог, викладених у позовній заяві, заявлено позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_1 у житлове приміщення, яке розташовано по АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у реалізації прав позивача як користувача спірного майна шляхом закриття входу та заміною замків. Крім того, посилався на те, що відповідачем порушується право на користування житлом в силу ч.4 ст.156 ЖК України, відповідно до вимог якої припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Представником відповідача було подано заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказувала на те, що правові підстави для прийняття заяви з додатковими позовними вимогами відсутні, оскільки за такою заявою заявляється вимога, яка є новою, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням ст.49 ЦПК України, тобто є окремою та самостійною позовною вимогою, що не передбачено ЦПК. Просила відмовити у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог.

Вислухавши думку представників сторін, частково дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про збільшення позовних вимог від 24.02.2022 року, суд приходить до наступного.

Так, за змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі N 487/10128/14-ц).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Як було встановлено судом, представником позивача до закриття підготовчого засідання у справі було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій окрім заявлених раніше позовних вимог, було додатково заявлено позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_1 у житлове приміщення, яке розташовано по АДРЕСА_1 .

На даний час представником підтримуються усі позовні вимоги, як заявлені в первісній позовній заяві, так і позовна вимога, заявлена в заяві про збільшення позовних вимог.

Підставами позову у частині збільшення розміру позовних вимог (про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення) є посилання позивача на норми ст.ст.321,391 ЦК України, ч.4 ст.156 ЖК України, а також на те, що ОСОБА_2 закрила вхід та змінила замки у будівлі, чим чинить йому перешкоди у користуванні житлом.

У первісному позові позивач на вказані правові норми не посилався.

Отже , як встановлено судом позовні вимоги у збільшеній його частині жодним чином не пов`язані, ані з предметом, ані з підставами позову в первісній редакції. При цьому заява позивача про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Однак , таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими похідними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про збільшення розміру позовних вимог до вже поданого позову Законом не передбачено.

Така правова позиція, зокрема викладена у постанові Верховного Суду у справі №922/404/19 від 09.07.2020 року, відповідно до якої під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

При цьому суд зауважує, що вимоги, викладені у заяві про збільшення позовних вимог, не є похідними від вимог позову в первісній редакції, оскільки задоволення позову щодо вселення позивача у житло жодним чином не залежить від задоволення вимоги про поділ майна подружжя.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що правові підстави для прийняття заяви про збільшення позовних вимог від 24.02.2022 року - відсутні, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити уїї прийнятті, оскільки за такою заявою заявляється вимога, яка є новою, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, тобто є окремою та самостійною позовною вимогою, що не передбачено процесуальним законом.

При цьому слід роз`яснити позивачу його право звернутися до суду з відповідним позовом про вселення з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 43, 49 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви представника позивача про збільшення позовних вимог від 24.02.2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, повернувши її позивачу та роз`яснивши право на звернення до суду з окремим позовом.

Суддя Одовічен Я.В.