Справа № 127/910/22
Провадження № 22-ц/801/876/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08 квітня 2022 року м. Вінниця

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Не погодившись ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року, заявник ОСОБА_1 06 квітня 2022 року подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, яка не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За загальним правилом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 354 цього Кодексу учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Подавши апеляційну скаргу поза межами встановленого законом строку, апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. Підставами для поновлення процесуального строку апелянт вважає те, що працівниками Вінницького міського суду, з метою позбавлення його права на апеляційне оскарження, сфабриковано дату постановлення ухвали, зазначивши її «заднім числом», натомість оскаржувану ним ухвалу таємно постановлено 01 квітня 2022 року, а отримав він її 05 квітня 2022 року.

Разом з тим, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувана ОСОБА_1 ухвала надіслана судом до вказаного реєстру та зареєстрована у ньому 15 лютого 2022 року, а оприлюднена 16 лютого 2022 року, що свідчить про неможливість ухвалення її 01 квітня 2022 року та хибність думки апелянта.

Крім того, посилаючись на вказані вище обставини, апелянт на доведення обґрунтованості клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судової ухвали не надав жодних належних доказів, а тому наведені причини пропуску строку неможна визнати поважними.

Згідно із частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Так, згідно частини 6 статті 357 ЦПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 359 ЦПК України передбачено, що питання про відкриття апеляційного провадження у справі вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, передбаченому статтею 357 цього Кодексу.

Приймаючи норми, зазначені у розділі ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, законодавець враховував, що без ознайомлення з матеріалами цивільної справи, суддя апеляційного суду позбавлений можливості у строки, встановлені нормами цього Кодексу, зробити висновок про дотримання особою, яка подала апеляційну скаргу, строків звернення із апеляційною скаргою, та про відповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

Оскільки апеляційну скаргу подано безпосередньо до апеляційного суду, а матеріали цивільної справи відсутні, перевірити питання поважності причини пропуску подання апеляційної скарги на ухвалу суду без відповідних доказів, на даному етапі є неможливим.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, зловживання своїми процесуальними права не допускається.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, апеляційна скарга не відповідає вимогам частини 4 статті 356 ЦПК України, зокрема, щодо ненадання документів, що підтверджуються сплату судового збору у встановлених порядку та розміру, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

Всупереч зазначеній нормі апелянтом такі документи до скарги не додано, судовий збір згідно вимог Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року не сплачено, а підстави звільнення від спати судового збору відсутні.

До апеляційної скарги апелянтом додано заяву про звільнення його від сплати судового збору, у якій посилається на те що, сума судового збору є для нього непід`ємною, при цьому надає сканкопію довідки з ДФС України.

Статтею 4 Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду встановлено розмір судового збору, який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб -496 грн 20 коп.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 111, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б давали суду підстави для задоволення його заяви.

Додана ним сканкопія довідки з державного реєстру фізичних осіб - платників податків, яка не має необхідних установочних даних (номеру, дати, печатки установи тощо), містить відомості про доходи ОСОБА_1 за 4 квартал 2020 рок - 3 квартал 2021 року, і жодним чином не підтверджує того, що майновий стан заявника перешкоджає сплаті судового збору у сумі 496 грн 20 коп, а відтак заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

За таких обставин апелянту слід здійснити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у сумі 496, 20 грн та, для приєднання до матеріалів справи, надати Вінницькому апеляційному суду платіжний документ про оплату вказаних витрат, які перерахувати за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/м.Вінниця/22030101

Код

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UА0002856

Згідно частин 2 та 3 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких підстав, апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши апелянту строк на усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення (з відповідними доказами), а також шляхом сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року наведені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 від 06 квітня 2022 року.

В задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити, що протягом цього строку апелянт має право на подання заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення з відповідними доказами. У разі невиконання вимог ухвали в цій частині або ж вказані підстави про поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

У випадку невиконання вимог ухвали в іншій її частині, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник