рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/10451/21

Номер провадження 2-о/495/213/2021

10 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі Гурової Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за заявою представники позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про продовження обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_7 ,

встановив:

17.12.2021 року представники позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до суду із заявою про продовження обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_7 , посилаючись на те, що заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в квартирі АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування онуків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефонувати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спілкуватись з ними по мессенджарам, іншим додаткам мобільних пристроїв та в мережі Інтернет. Також зазначено, що вказане судове рішення про видачу відносно ОСОБА_7 обмежувального напису набуло чинності та підлягало негайному виконанню. Достеменно знаючи про існування вищевказаного судового рішення, отримавши його 06.10.2021 року, усвідомлюючи заборонний характер його мотивувальної частини, саме 06 жовтня 2021 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де заглядав у вікна квартири АДРЕСА_1 (у якій була ОСОБА_6 з дітьми) після чого підійшов до ОСОБА_1 , коли той ремонтував авто в своєму гаражі (розташований біля будинку, на відстані 20 м.) та почав влаштовувати з ним скандал.

17.10.2021 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 ,

прийшов на територію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою АДРЕСА_3 (на відстані 50 м від будинку АДРЕСА_2 ), де в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_6 , та після цього прийшов в черговий раз до квартири АДРЕСА_1 (слідуючи за нею) де заглядав у вікна.

31.10.2021 р. о 15 годині 20 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де заглядав у вікна квартири АДРЕСА_4 , де перебували ОСОБА_6 з дітьми.

17.11.2021.р. приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 ,

прийшов до будинку

АДРЕСА_2 , де дочекався ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , до яких чіплявся та виражався в їх присутності нецензурною лайкою.

Вищенаведені факти знайшли своє підтвердження в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000423, яке перебуває в провадженні Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області.

Зазначені обставини, викладені в повідомлені про підозру про вчинення кримінального правопорушення за ст. 390-1 КПК України (Невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або непроходження програми для кривдників караються арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до двох років, у наведеному кримінальному провадженні (додається), яку вручено ОСОБА_7 .

Таким чином слід відзначити, що ризики вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_7 підтвердились та обмежувальний припис, встановлений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2021 року по справі №495/5421/21, був обґрунтованим та своєчасним.

Важливим аспектом правовідносин є той факт, що кривдник є рідним дідусем та батьком осіб, які страждають від домашнього насильства. Квартира, в якій проживають заявники належить їм на праві приватної власності.

Представники вказали, що після кожного рішення суду ОСОБА_7 і надалі погрожує їм розправою та впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється.

Вважає, що вірогідність настання тяжких наслідків для їх здоров`я та здоров`я їх дітей, дуже високою, тому вони звертаються до суду з даною заявою, оскільки попередні заходи, вжиті поліцією та судом до кривдника, виявились неефективними та не захистили їх від насильства.

Посилаючись на порушення своїх прав, представники позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили суд продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в квартирі АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування онуків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефонувати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спілкуватись з ними по мессенджарам, іншим додаткам мобільних пристроїв та в мережі Інтернет.

Заявники в судове засідання з`явилася, в судовому засіданні підтримали подану заяву про продовження обмежувального припису, просили суд її задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_7 , заперечував проти продовження обмежувального припису.

Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про продовження обмежувального припису підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Главою13 розділу IV Цивільного-процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про продовження обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2021 року було задоволено заяву та видано обмежувальний припис терміном на 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

- Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в квартирі АДРЕСА_1 .

- Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування онуків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

- Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефонувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та спілкуватись з ними по мессенджарам, іншим додаткам мобільних пристроїв та в мережі Інтернет.З матеріалів справи вбачається, що обмежувальний припис, встановлений ОСОБА_7 судовим рішенням від 04.08.2021 р., закінчується 04 січня 2021 року, але домашнє насильство продовжує вчинятися, є пряма необхідність у застосуванні статі 350-7 ЦПК України та продовжити запобіжні обмежувальні заходи.

У п. п. 1, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закони України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Пунктом 1ч.1ст.350-2ЦПК України передбачено, що заява про продовження обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя і дитина (діти).

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, тобто ОСОБА_2 просить суд продовжити обмежувальний припис стосовно її колишнього чоловіка.

Згідно ч.ч.2,3 ст.26вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання(перебування)з постраждалою особою; 2)усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про продовження обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

Відповідно до ст. ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що наявні реальні ризики продовження вчинення ОСОБА_7 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність продовження обмежувального припису відносно ОСОБА_7 строком на 6 місяців із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про продовження обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в квартирі АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місць проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування онуків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

- заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефонувати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спілкуватись з ними по мессенджарам, іншим додаткам мобільних пристроїв та в мережі Інтернет.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Про продовження видачи обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Н.Д. Анісімова