Справа № 464/7541/21
пр.№ 2/464/571/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/7541/21

учасники справи:

позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»

відповідач ОСОБА_1

вимоги: стягнення боргу за послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води

представники учасників справи:

представник позивача Бокало Т.А.

Обставини справи

Позивач 27 жовтня 2021 року звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 серпня 2017 року по 30 вересня 2021 року за послуги з централізованого опалення в сумі 14 481,62 грн та за послуги гарячого водопостачання в сумі 151,55 грн, інфляційні втрати в розмірі 1770,51 грн, 3 % річних 819,51 грн, покликаючись на неналежне виконання зобов`язань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень проти такого порядку розгляду справи не надходило.

Відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги та штрафні санкції за період з 27 жовтня 2018 року. Заявляє про сплив строку позовної давності за період з 01 серпня 2017 року по 27 жовтня 2018 року. Указане викладено у відзиві на позов, надано підтвердження надіслання такого іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Указане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 серпня 2021 року за № 268796927.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» за вказаною адресою надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у відповідній редакції).

Виходячи з приписів ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Виходячи з приписів ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, якою зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Непроживання відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг (постанова Верховного суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц).

Установлено, що відповідач не виконав свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що визнається відповідачем.

Згідно з розрахунком позивача за спірною адресою за період з 01 серпня 2017 року по 30 вересня 2021 року утворилася заборгованість, яка складається з наступного: 14 481,62 грн послуги з централізованого опалення; 151,55 грн послуги з гарячого водопостачання, 1770,51 грн інфляційні нарахування; 819,51 грн 3 % річних.

Відповідачем з наданням обґрунтованих заперечень та доказів указаний розрахунок не спростовано, що є його процесуальним обов`язком згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, а відтак такий приймається судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Докази ненадання чи неналежного надання житлового-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Доводи відповідача про те, що позивачем порушено строк позовної давності суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 261 ч.1 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30 березня 2020 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» від 11 березня 2020 року № 211 в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 10 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 09 грудня 2020 року № 1236 діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України продовжується на строк дії карантину.

Таким чином, починаючи з дня набрання чинності згаданим Законом України - з 02 квітня 2020 року діє положення про продовження строків позовної давності на період карантину.

З огляду на заявлення позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за місячними платежами з серпня 2017 року в силу п.12 Прикінцевих та перехідні положення Цивільного кодексу України з 02 квітня 2020 року позовна давність продовжується на строк дії карантину, тобто по даний час. Строк позовної давності не є пропущеним.

Підсумовуючи вказане, заява відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 серпня 2017 року по 27 жовтня 2018 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягає.

Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що відповідачі має зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів і зазначене ним не спростовано. З урахуванням несплати відповідачем житлово-комунальних послуг з нього на користь позивача підлягає до стягнення заявлений позивачем розмір заборгованості. Порушене відповідачами цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідачів слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» за період з 01 серпня 2017 року по 30 вересня 2021 року заборгованість: 14 481,62 грн послуги з централізованого опалення; 151,55 грн послуги з гарячого водопостачання, 1770,51 грн інфляційні нарахування; 819,51 грн 3 % річних.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 2270,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», код за , м.Львів, вул.Д.Апостола, 1

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 30 березня 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО