Справа № 486/841/18
Провадження № 2-с/486/1/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

учасники справи: стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати судовий наказ № 486/841/18, виданий 17 липня 2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, таким, що не підлягає подальшому виконанню; зобов`язати Южноукраїнський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області закінчити виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 по вказаному судовому наказу на підставі ч. 1 п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні в Южноукраїнському відділі державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області перебуває виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 19 січня 2022 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 . На теперішній час його син проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Він має постійне місце роботи, стабільний дохід та забезпечує сина. Він не бачить сенсу платити колишній дружині аліменти, оскільки вона не бере участі у вихованні та утриманні сина.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву із проханням розглядати справу без його участі, заяву підтримує.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 листопада 2019 року розірвано /а.с. 3-4/.

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 5/.

Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 липня 2018 року у справі № 486/841/18 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину відповідного віку, починаючи з 26 червня 2018 року і до повноліття дитини /а.с. 20/.

Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №22 від 19 січня 2022 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 /а.с. 6/.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Як встановлено судом, на теперішній час малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_2 не проживає, а проживає разом із батьком ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні. Доказів протилежного стягувачем ОСОБА_2 суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на той факт, що дитина проживає разом із батьком, а також відсутність рішення суду про визначення місця проживання дитини та наявність протиріч між батьками з указаного питання, що свідчить про відсутність у ОСОБА_2 , як стягувача, суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, суд вважає, що заява ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Оскільки визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню стане підставою для вчинення дій органами державної виконавчої служби по закінченню виконавчого провадження, заява в частині зобов`язання Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області закінчити виконавче провадження про стягнення аліментів по вказаному судовому наказу, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Визнати судовий наказ від 06 липня 2018 року, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у справі № 486/841/18 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментіа на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину відповідного віку, починаючи з 26 червня 2018 року і до повноліття дитини, таким, що не підлягає виконанню.

Відмовити в задоволенні заяви в частині зобов`язання Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області закінчити виконавче провадження про стягнення аліментів по вказаному судовому наказу.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова