Справа № 444/121/20 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3535/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

Секретар: Савчук Г.В.

З участю: третя особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 444/121/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду м.Львова від 01 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шостої Львівської державної нотаріальної контори, Куликівської селищної ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та дубліката свідоцтва про право власності,-

в с т а н о в и в :

15 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Шостої Львівської державної нотаріальної контори, Куликівської селищної ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та дубліката свідоцтва про право власності.

Позов обґрунтувала тим, що спірний будинок АДРЕСА_1 належав двом рідним сестрам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частці. Позивачка стала власником 1/2 частки будинку на підставі договору дарування своєї частки ОСОБА_4 , що підтверджується договором дарування. ОСОБА_5 свідоцтва про право власності не отримувала.

Довідкою Червоноградського МБТІ від 06.06.2014р. підтверджується, що 1/2 частини будинку зареєстрована за ОСОБА_2 , друга частина будинку не зареєстрована.

Позивач стверджує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до Надичівської сільської ради із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та Надичівська сільська рада видала дублікат Свідоцтва про власності. Вважає, що дії Надичівської сільської ради є неправомірними. Позивач стверджує, що Свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , видане 6-ю Львівською державною нотаріальною конторою є незаконне, оскільки дублікат свідоцтва не відповідає оригіналу, такий відсутній; пропущений строк прийняття спадщини; у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі згаданого свідоцтва; нотаріус зобов`язаний був запропонувати спадкоємцям звернутись в суд; строк для прийняття спадщини пропущений більш як на 10 років.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01 вересня 2021 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20 вересня 2021року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконне та необґрунтоване, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_8 жодних дій по прийнятті спадщини не вчиняла, а отже її не прийняла. ОСОБА_13 в с.Стронятин не проживав, не звертався із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 . Вважає, що рішення виконавчого комітету Недичівської сільської ради від 27.07.2017р.є сфальсифікованим, оскільки таке не видавалося. Вказує, що суд у своєму рішенні не надав жодної правової оцінки фактам, які були викладені в дебатах. Також вважає, що при укладені договору дарування, яким ОСОБА_6 подарував Ѕ частини будинку ОСОБА_3 нотаріус не перевірила дієздатність ОСОБА_6 , вважає що на нього чинився психологічний тиск. Зазначає, що державний нотаріус не перевірив дублікат Свідоцтва про право власності на частину будинку на ім`я ОСОБА_8 на відповідність з оригіналом, тому дії державного нотаріуса Горонної І. є незаконними. Судом не надана жодна правова оцінка нікчемному дублікату рішення сільської ради від 27.07.2017 року при відсутності оригіналу рішення.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) треті особи по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали суду Відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначають, що пред`являючи позов та оскаржуючи рішення суду першої інстанції, позивач жодним словом не зазначила чим порушені її права. Окрім цього, дублікат свідоцтва про право власності має силу оригіналу і не потребує його засвідчення на відповідність до оригіналу. Просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим.

Сторони по справі належним чином повідомлені про день і час слухання справи, однак в судове засідання не з`явилися. Від позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про зобов`зання суду зобов`язати нотаріуса І.Горонну взяти участь у розгляді апеляційної скарги, викликати в судове засідання приватного нотаріуса О.Стефанюк із договором дарування частини житлового будинку ОСОБА_9 , викликати в судове засідання колишню голову Надичівської сільської ради ОСОБА_14, витребувати у ОСОБА_10 проект землеустрою на предмет приватизації земельної ділянки.

Враховуючи те, що всі учасники справи належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав-це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК.

Особа, яка вважає, що її право порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права в основному визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Звернувшись з позовом про захист свого порушеного права, позивач в силу ст.12 ЦПК зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належала Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку вона отримала згідно Договору дарування від 28.12.2006 року від ОСОБА_4 . В подальшому позивач ОСОБА_2 втратила право власності на Ѕ частину зазначеного нею житлового будинку в результаті примусового відчуження, яке відбувалося в межах виконавчого провадження. Отже, на час звернення до суду із зазначеним позовом, позивач не мала права власності на зазначений житловий будинок чи його частку.

Друга частина житлового будинку належала ОСОБА_5 згідно записів у погосподарських книгах як колишній колгоспний двір.

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Шостою Львівською ДНК від 30.08.2017 року, реєстровий номер 1-331 та № 1-333) діти померлого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 успадкували за законом майно свого батька ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який при житті фактично вступив у спадкові права своєї дружини ОСОБА_5 .

З матеріалів спадкової справи та листа Шостої Львівської ДНК від 20.03.2018 року № 489/021-14 вбачається, що спадкова справа відкрита після смерті ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємці першої черги, діти померлого: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 звернулися із заявами про прийняття спадщини по закону 12.01.2006 року, тобто через два місяці після смерті, тому доводи апеляційної скарги, що пропущений шестимісячний строк прийняття спадщини 10 років не відповідає встановленим судом першої інстанції обставинам.

Згідно ст.1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так як ОСОБА_13 перед смертю проживав з дружиною у м.Львові, де фактично прийняв спадщину, відповідно до ст.1212 ЦК місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця та в спадкову масу входить все майно, де б воно не було, що належало померлому на час відкриття спадщини. Підстав для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину по закону спадкоємцям першої черги ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у державного нотаріуса Шостої Львівської ДНК не було.

ОСОБА_2 не відноситься до спадкоємців жодної черги після смерті померлого ОСОБА_13 , із заявою про прийняття спадщини не зверталася, відповідно діями нотаріуса Шостої Львівської ДНК права позивача не порушені. Державний нотаріус, оформляючи спадкові права померлого ОСОБА_13 діяла відповідно до вимог ЦК, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивач ОСОБА_2 не називає жодної норми закону, якою порушуються її права внаслідок прийняття спадщини спадкоємцями першої черги.

Після прийняття та оформлення спадщини померлого ОСОБА_13 , спадкоємці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розпорядилися своїми правами, відчуживши у дар свою ј частку кожний житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на підставі Договорів дарування від 28.09.2017 року (а.с.12,13 т.1).

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до Надичівської сільської ради з участю третіх осіб про визнання права власності на спірну частину житлового будинку (1/2 частину житлового будинку) по АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Рішенням Жовківського районного суду від 09.07.2018 року, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27.12.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині визнання недійсним дубліката Свідоцтва про право власності від 01.08.2017 року на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 (на даний час Жовківського району) на прізвище ОСОБА_5 , виданого Надичівською сільською радою внаслідок його невідповідності оригіналу Свідоцтва про право власності, колегія суддів зазначає, що дублікат Свідоцтва про право власності має силу оригіналу, тому не потребує його завіряти на відповідність оригіналу. Свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 видано виконкомом Нестерівської районної ради від 28.10.1991 року згідно рішення Нестерівського райвиконкому № 358 від 24.10.1991 року та зареєстрованого у Червоноградському МБТІ від 28.10.1991 року. Зазначене рішення та свідоцтво ніким не оспорювалося та права позивача ОСОБА_2 таким не порушені. Згідно матеріалів спадкової справи Шостої державної нотаріальної контори Львова, на запит державного нотаріуса, КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» надало довідку № 2951 від 05.07.2016 року про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований по Ѕ частині: -за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Надичівською сільською радою 28.10.1991 року згідно рішення Нестерівського райвиконкому №358 від 24.10.1991 року;

-за ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого Головач О.Р., приватним нотаріусом Жовківського РНО 28.12.2006 року № 991.

Згідно Дублікату Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.10.1991 року, виданого виконавчим комітетом Нестерівської районної ради народних депутатів Львівської області, одна друга частина будинковолодіння в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Запис про право власності здійснено в реєстрову книгу №1 за № 49 28.10.1991 року. ( а.с.166-167 т.1).

Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, право власності на житловий будинок, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів.

Вищезазначені правовстановлюючі документи стали підставою для видачі державним нотаріусом Горонною І.С. Свідоцтва про право на спадщину по закону спадкоємцям першої черги після смерті ОСОБА_13 його дітям ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Відповідно видача Свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.08.2017 року здійснювалася в межах спадкової справи № 6/2006, заведеної на підставі заяви від 12.01.2006 року, а тому доводи позивача ОСОБА_2 про пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини, який не вирішувався для його продовження спадкоємцям у судовому порядку є надуманим твердженням, не спростовує матеріалів спадкової справи та суперечить положенням ст.1270 ЦК.

Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції належно встановлено всі обставини справи, дано їм правову оцінку та суд першої інстанції з посиланням на правові висновки Верховного Суду прийшов до вірного висновку, що права позивача ОСОБА_2 не порушені. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

За приписами статті 1 протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду м.Львова від 01 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шостої Львівської державної нотаріальної контори, Куликівської селищної ради, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтва про право власності та дубліката свідоцтва про право власності залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк