УХВАЛА

Справа № 495/9838/19

Номер провадження 6/495/41/2022

28 березня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеськоїобласті

у складі головуючого судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення по цивільній справі №495/9838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення по цивільній справі №495/9838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свою заяву заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 01.02.2022 року державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) його було ознайомлено з розрахунком заборгованості, складеного за виконавчим провадженням з виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2021 року, за яким станом на 31.01.2022 року загальна заборгованість по аліментам згідно вищевказаного виконавчого листа становить 114200,65 грн.. Натомість, як зазначає заявник ОСОБА_1 , станом на теперішній час він працює продавцем-консультантом КП 5220 в магазині ФОП ОСОБА_3 в м.Білгород-Дністровський, розмір його заробітної плати складає 6500,00 грн.. Окрім того, 03.02.2022 року заявник ОСОБА_1 уклав шлюб з гр. ОСОБА_4 , яка має дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку він допомагає виховувати. Враховуючи вищезазначене, заявник просить розстрочити виплату заборгованості по аліментам в розмірі 114200,65 грн. по 1000,00 грн. щомісячно до повного погашення.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, проте адвокат Царенко О.О., який діє в її інтересах надав на адресу суду письмові заперечення, згідно яких просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 у повному обсязі, адже дії заявника направлені на ухилення від сплати аліментів, окрім того, 30.04.2021 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування став власником 5/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представника заявника, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.06.2021 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 5000,00 (п`ть тисяч) гривень щомісяця, починаючи з 05.11.2019 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.10.2021 року зазначене вище рішення суду було залишено без змін.

Як на підставу для задоволення своєї заяви про розстрочку виконання рішення суду, заявник ОСОБА_1 посилається на те, що згідно Договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 21.01.2022 року та Наказу (Розпорядження) №2 від 21.01.2022 року, він працює на посаді продавця-консультанта КП 5220, з окладом 6500,00 грн., окрім того згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 03.02.2022 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №156, він уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку він теж допомагає утримувати та виховувати.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, згідно Інформаційної довідки 271125955 від 18.08.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 30.04.2021 року став власником 5/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, серія та номер №979, посвідченого 30.04.2021 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Макогончук Н.В..

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом),встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його не можливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять не можливим.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються.

У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Виходячи з аналізу зазначених норм підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду судом також враховується: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість з матеріалів справи не вбачається, що на утримання заявника ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також заявником не надано докази на підтвердження своїх доводів, будь яких документів, що свідчили б про його тяжке матеріальне становище.

Як вбачається в системного аналізу ст. 435 ЦПК України, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Заявником не наведено у заяві про відстрочку виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, оскільки обставини, на які послався заявник, такого характеру не носять, а тому і не можуть бути прийняті судом до уваги для надання відстрочки виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №495/9838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини

Керуючись ст.ст. 83,84,258-261,435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі №495/9838/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання в 15-денний строк з дня складення повного її тексту апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 29.03.2022 року.

Суддя