ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3926/21 Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/352/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Міщій О. Я., Парандюк Т. С.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

учасників справи: представника Комунального підприємства "Тернопільелектротранс" - адвоката Берегуляка В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/3926/21 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Тернопільелекротранс" Тернопільської міської ради, інтереси якого представляє адвокат Берегуляк Володимир Федорович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП«Тернопільелектротранс», ПАТ «СК «ВУСО», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки , постановленого суддею Позняк В.М., повний текст рішення складений 27 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Тернопільелектротранс» та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки . В обгрунтування вимог вказує, що 03 серпня 2020 року вона, разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 сіли в тролейбус №144, який слідував за маршрутом №1 на зупинці громадського транспорту по вул.І. Мазепи та прямували до зупинки громадського транспорту «Обласна лікарня» по проспекту Ст. Бандери, на діаліз нирки, оскільки вона є інвалідом 1 групи, а дочка її супроводжувала. Квиток на проїзд у даному транспортному засобі позивач не отримувала, оскільки являється пенсіонером та пільговиком. В момент, коли тролейбус заїхав на зупинку громадського транспорту «Обласна лікарня», та зупинився, ОСОБА_4 та інші пасажири почала готуватись до виходу і піднялись, а позивачка перемістилась на місце ближче до проходу. Дане місце має підвищення від підлоги посередині. Після повної зупинки транспортного засобу вона піднялась, тримаючись правою рукою за поручень, який був біля неї і однією ногою вже опустилася на підлогу, однак в цей момент водій тролейбуса неочікувано рушив знову і трохи проїхавши, здійснив різке гальмування. Вона не втрималась за поручень, впала на підлогу тролейбуса, відчула різкий біль в ділянці тазу і не могла опиратись на одну ногу. Піднятись і вийти їй допомогли інші пасажири тролейбуса та люди, що знаходились на зупинці. Дочка позивача одразу викликала карету швидкої допомоги. ЇЇ доставили в Тернопільську комунальну міську лікарню швидкої допомоги та після обстеження поставили діагноз «Закритий трансцервікальний перелом правої стегнової кістки із зміщенням фрагментів». На додатковому обстеженні комп`ютерної томографії виявлено перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. Того ж дня, позивача госпіталізували в ортопедичне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, де 06 серпня 2020 року була проведена операція - закрита репозиція МОС субкапітального перелому правої стегнової кістки інтрамедулярним стержнем РFN-А. 10 серпня 2020 року вона була переведена для подальшого лікування в нефрологічне відділення, з якого виписана 21 серпня 2020 року.

За час перебування в лікарні нею витрачено 32000 грн. на пристосування для лікування переломів, а також проекцію кульшового суглоба, стегна, рентген грудної клітки та інші лікарські препарати. Дана подія внесена в ЄРДР №745 від 03 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частини першої статті 286 КК України. Однак через неможливість доведення вини водія і відсутності ДТП, кримінальне провадження №745 від 03 серпня 2020 року постановою від 29 січня 2021 року закрите, у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

15 листопада 2019 року між КП «Тернопільелектротранс» та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» укладено Генеральний договір добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №7-01 строком дії з 16 листопада 2019 року до 15 листопада 2020 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність, що стосується транспортних засобів, наведених у Додатку 1 до цього Договору, одним з яких є тролейбус ЛАЗ, модель ЛАЗЕ183ДІ, належного КП «Тернопільелектротранс» та осіб, які керують ним на законних підставах. В період дії вказаного договору страхування діями ОСОБА_2 їй завдано шкоду. Страхова сума (ліміт відповідальності) згідно вищевказаного Договору на один транспортний засіб становить 50 000,00 гривень. Заподіяну позивачу моральну шкоду, вона оцінює в 50 000,00 грн., яка полягає в моральних стражданнях, пов`язаних із операцією та подальшою реабілітацією після неї. Враховуючи все вищевказане, вважає, що вона зазнала сильних моральних та фізичних страждань через протиправні дії водія тролейбуса та просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» матеріальну шкоду на користь в розмірі 34433,90 грн; з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн.; з КП «Тернопільелектротранс» моральну шкоду на її користь в розмірі 47500,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року позов задоволено частково .

Стягнуто з комунального підприємства «Тернопільелектротранс» в користь ОСОБА_1 47500 гривень моральної шкоди.

В задоволенні позову до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - відмовлено.

Стягнуто з комунального підприємства «Тернопільелектротранс» в користь держави 908 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, КП "Тернопільелекротранс" Тернопільської міської ради, інтереси якого представляє адвокат Берегуляк В.Ф. подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права та без урахування усіх обставин справи.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано належним чином тієї обставини, що через неможливість доведення вини водія і відсутності ДТП, кримінальне провадження №745 від 03 серпня 2020 року постановою від 29 січня 2021 року закрите у зв`язку із відсутністю у діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення. Кримінальне провадження №745 від 03.08.2020 року було відкрите за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Зазначає, що позивачем не наведено достатніх доказів на підтвердження причинного зв`язку між діяннями водія транспортного засобу та заподіянням шкоди позивачці. Твердження позивачки про те, що вона зазнала сильних моральних та фізичних страждань через протиправні дії водія тролейбуса ОСОБА_2 є неправдивими та голослівними, оскільки вина водія доведена не була.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на твердження відповідача про те, що існують розбіжності у свідченнях позивача, що містили істотні протиріччя для вирішення справи по суті. В ході досудового розслідування кримінального провадження №0001745, допитана ОСОБА_1 вказала, що коли водій під`їжджав до зупинки, вона почала припідніматися з місця, тримаючись рукою за поручень, а в позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що в момент, коли тролейбус повністю зупинився, її дочка та інші пасажири почали готуватися до виходу і піднялися, та вона пересунулася на ближче до проходу.

Зазначає, що відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №4371, в анамнезі хвороби вказано наступне: зі слів хворої, травму отримала в побуті, впала по власній необережності на правий бік в тролейбусі. Водій ОСОБА_2 діяв виключно в рамках законодавства України. Твердження суду першої інстанції про те, що саме водій тролейбуса створив небезпечну ситуацію є голослівними та необгрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом термін не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник КП "Тернопільелекротранс" Тернопільської міської ради- адвокат Берегуляк В.Ф. підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась

Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Базан Д.Д. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене та ціну позову у даній справі, розгляд справи повинен був проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

22 березня 2022 року від представника КП "Тернопільелктротранс" адвоката Берегуляка В.Ф. надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін в порядку ч.3 ст.369 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23 березня 2022 року клопотання адвоката Берегуляка В.Ф. задоволено та призначено розгляд справи з викликом сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що рішення суду оскаржується в межах вирішеного спору про стягнення з КП "Тернопільелектротранс" в користь ОСОБА_1 47500 грн. моральної шкоди, а тому в іншій частині підстави для перегляду відсутні, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 серпня 2020 року у салоні тролейбуса № 144, який слідував за маршрутом № 1 на зупинці громадського транспорту «Обласна лікарня», позивачка внаслідок екстреного гальмування тролейбуса упала на підлогу внаслідок чого їй було заподіяно тілесні ушкодження. Вказана обставина підтверджується показанням свідків, водія тролейбуса.

Згідно Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4371, ОСОБА_1 поступила у стаціонар 03.08.2020 зі скаргами на виражений біль, порушення функцій в ділянці правого кульшового суглоба. Зі слів хворої травму отримала в побуті, впала по власній необережності на правий бік в тролейбусі. БШМД доставлена в приймальне відділення КНП ТМКЛШД, госпіталізована у відділення ЕМД. Клінічний діагноз - закритий трансцервікальний перелом правої стегнової кістки із зміщенням уламків.

Дана подія внесена в ЄРДР №745 від 03 серпня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частини першої статті 286 КК України.

Згідно Висновку експерта № 882 від 06 листопада 2020 року, за даними наданих медичних документів, під час перебування в період часу з 03.08.2020 по 21.08.2020 у КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР, в тому числі за результатами лікарського спостереження, клініко-інструментальних обстежень (комп`ютерної томографії) та даних, отриманих під час операційного втручання, у ОСОБА_1 був виявлений закритий перелом шийки правої стегнової кістки. Вказане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмета, що підтверджується видовою приналежністю самого ушкодження. Певна об`єктивна симптоматика, властива для раннього періоду клінічного перебігу перелому шийки стегнової кістки, відсутність ознак консолідації (утворення кісткового мозолю) в місці цього перелому, що було виявлено під час комп`ютерної томографії кісток тазу (4.08.2020) та правого кульшового суглобу (03.08.2020 і 07.08.2020) ОСОБА_1 , свідчать про то, що її травмування відбулось незадовго до госпіталізації у КНП «Тернопільська університетська лікарня» і відповідає періоду часу, повідомленому у постанові. Певні рентгено-анатомічні ознаки перелому правої стегнової кістки у ОСОБА_1 - його розташування в ділянці шийки цієї кістки, «вколоченість» (тобто забитий характер) та вальгусний тип (збільшена величина шийко-діафізарного кута, яка становить 140 (норма - 127°-130°) в сукупності є характерними для падіння на правий бік. Тобто, наявний у потерпілої перелом стегнової кістки міг статись за обставин, повідомлених в описовій частині постанови та в протоколі її допиту. Відповідно до п.п. 2.2.1 а/, б/,в/, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, 1995), за ознакою тривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя в момент спричинення, заподіяні ОСОБА_1 тілесні ушкодження належать до середнього ступеня тяжкості.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Регалюк М.В. 29 січня 2021 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №745 від 03 серпня 2020 року, закрите у зв`язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається з рахунку №86/06 від 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 оплатила ФОП ОСОБА_5 32000,00 грн. за пристосування для лікування переломів, що також підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 06.08.2020.

Також, представником позивача надано чеки на підтвердження суми понесених позивачем витрат на лікування за період з 03.08.2020 по 28.12.2020.

15 листопада 2019 року між КП «Тернопільелектротранс» та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» укладено Генеральний договір добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №7-01 строком дії з 16 листопада 2019 року до 15 листопада 2020 року (включно), відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність, що стосується транспортних засобів, наведених у Додатку 1 до цього Договору, одним з яких є тролейбус ЛАЗ, модель ЛАЗЕ183Д1, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ,2006 року випуску, 2006 року випуску, належного КП «Тернопільелектротранс» та осіб, які керують ним на законних підставах. Страхова сума (ліміт відповідальності) згідно даного Договору на один транспортний засіб становить 50 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.2 Генерального договору добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №7-01 від 15 листопада 2015 року, страхування майнових інтересів здійснюється на підставі ліцензії АЕ № 293938 від 31.07.2014 р. та Правил «Добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту» (включаючи відповідальність перевізника)» № 06-02, зареєстрованими в Державній комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09.10.2007 р. за № 1272031 - надалі «Правила».

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що її мати ОСОБА_1 є інвалідом І групи і постійно проходить сеанси гемодіалізу в університетській лікарні м.Тернополя. 03.08.2020 р. близько 12.20 год. вона з мамою на зупинці по вул. Мазепи сіли в тролейбус №1, зайнявши місця по лівій стороні на підвищенні. В салоні було близько 5-6 пасажирів. Під`їжджаючи до зупинки «обласна лікарня» вони почали готуватись до виходу. Встала першою, зійшовши ногами на підлогу, а її мати пересунулась по сидінню. Коли тролейбус вже практично заїжджав на край зупинки, її мати почала підніматись, тримаючись однією рукою за поручень. Коли мати однією ногою стала на підлогу, вона відчула раптове гальмування тролейбуса, від якого вона не втримуючись почала рухатись в бік дверей. Також, вона побачила як мати не втримуючись за поручень падає по проходу на підлогу. Вона та інші люди почали мамі допомагати піднятись з підлоги, але на одну ногу вона не могла вже опиратись. Далі вона викликала карету швидкої медичної допомоги, працівники якої на щиті винесли маму з салону тролейбуса. В лікарні в матері було діагностовано перелом шийки стегнової кістки із зміщенням. Зважаючи на сеанси гемодіалізу, її матір було доставлено на лікування в університетську лікарню. Яка точно причина різкого гальмування водієм тролейбуса їй не відомо. Вважає, що водій в даній ситуації порушив правила безпеки дорожнього руху, що призвело до настання таких наслідків.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що 03.08.2020 року він працював кондуктором в тролейбусі №144 марки ЛАЗ, яким керував водій ОСОБА_2 . Під час руху тролейбуса знаходився в салоні транспортного засобу. Близько 12.40 год. водій рухався по пр. Ст. Бандери в бік зупинки «Обласна лікарня». В салоні було близько 6-8 пасажирів, які сиділи. Коли тролейбус під`їжджав до перехрестя із вул. Клінічною він побачив як дві жінки, які сиділи на підвищених сидіннях почали готуватись до виходу. Першою піднялась жінка молодшого віку, яка зійшла з підвищення, а за нею старша жінка. Остання однією рукою трималась за поручень і однією ногою стала на підлогу. Коли водій заїжджав на початок зупинки, він відчув раптове гальмування тролейбуса. Від цього гальмування жінка старшого віку, не втримавшись за поручень почала падати вперед на підлогу. Далі тролейбус повністю зупинився. Жінка молодшого віку та інші люди почали піднімати жінку, яка впала. В салон зайшов водій тролейбуса, який повідомив, що змушений був застосувати гальмування, так як перед ним різко загальмував водій маршрутного автобуса і він намагався уникнути ДТП. В той час він також бачив попереду передньої частини тролейбуса маршрутний автобус жовтого кольору. Жінка, яка впала, на одну ногу не могла стати і їй було викликано швидку медичну допомогу. Медики та інші люди допомогли винести жінку з салону. Про даний випадок водій повідомив диспетчера.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з КП "Тернопільелектротранс" 47500 грн. моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дій працівника КП «Тернопільелектротранс» водія тролейбуса ОСОБА_2 , який допустив різке гальмування тролейбуса з метою уникнення ДТП позивачці спричинено моральну шкоду, що виразилася у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я середньої тяжкості. Шкода заподіяна позивачці є шкодою завданою джерелом підвищеної небезпеки працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам права.

Згідно частиною першою та другою 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, як зазначено у частині п`ятій статті 1187 ЦК України.

Згідно з частинами першою - третьою статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Також, відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру - постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом) (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Основною ознакою є те, що працівник (службовець) виконує роботу, доручену йому згідно із цими розпорядчими актами, незалежно від того, який характер вона має - одноразовий, тимчасовий чи постійний. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня.

За положеннями статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Твердження апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди з КП "Тернопільелектротранс", оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями водія транспортного засобу та заподіянням шкоди позивачці не заслуговують на увагу колегії суддів.

Так, з матеріалів справи, пояснень водія тролейбуса ОСОБА_2 , кондуктора тролейбуса ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_4 , позивачки ОСОБА_1 , даних ними як в рамках кримінального провадження №00001745 ( а.с.15-18), так і в суді першої інстанції, вбачається, що саме різке гальмування водія тролейбуса з метою уникнення ДТП та зіткнення з маршрутним автобусом спричинило падіння позивачки та завдання їй тілесних ушкоджень.

Сам по собі факт закриття кримінального провадження №00001745 у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України із посиланням на п.12.9 ПДР України, відповідно до якого водієві транспортного засобу забороняється різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти ДТП) не має правового значення у даній цивільній справі з огляду на положення ст.1166, 1187 ЦК України.

Доводи КП "Тернопільелектротранс", що позивачкою не наведено достатніх доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями водія транспортного засобу та спричиненням шкоди позивачці не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, водій тролейбуса здійснив різке гальмування, внаслідок якого травмувалась позивачка.

Посилання апеляційної скарги, що суд не звернув уваги на розбіжності у свідченнях позивача в медичних документах, що вона впала в тролейбусі внаслідок власної необережності, не заслуговують на увагу колегії суддів та спростовуються матеріалами справи: поясненнями водія тролейбуса ОСОБА_2 , кондуктора тролейбуса ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_4 , позивачки ОСОБА_1 , даних ними як в рамках кримінального провадження №00001745 ( а.с.15-18) так і в суді першої інстанції.

Внаслідок події, яка відбулась 3 серпня 2020 року у салоні тролейбуса №144 - різкого гальмування водія ОСОБА_8 з метою уникнення ДТП позивачці ОСОБА_1 було спричинено ушкодження здоров`я середньої тяжкості - закритий перелом шийки правої стегнової кістки та спричинено моральну шкоду, оскільки тривалий час позивачка не мала можливості самостійно пересуватися, потребувала невідкладеного дороговартісного лікування, тривалого періоду реабілітації та стороннього догляду. На момент заподіяння шкоди вона була особою з інвалідністю першої групи, тілесні ушкодження були додатковим травмуючим фактором для її здоров`я.

При визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди, суд правильно врахував обставини заподіяння шкоди, особу позивачки, яка на момент настання шкоди мала інвалідність, важкість ушкодження здоров`я, глибину моральних страждань позивачки внаслідок неможливості протягом тривалого часу відновлення порушених прав. А тому судом обґрунтовано встановлено розмір моральної шкоди 47500 грн. з урахуванням принципів розумності і справедливості. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо розміру відшкодування не спростовують та не містять обставин, які б могли бути прийняті судом апеляційної інстанції на зменшення розміру такої шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача - Комунальне підприємство "Тернопільелекротранс".

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Тернопільелекротранс" Тернопільської міської ради, інтереси якого представляє адвокат Берегуляк Володимир Федорович, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача - Комунальне підприємство "Тернопільелекротранс" Тернопільської міської ради.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 УПК України.

Повний текст постанови складений 4 квітня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Міщій О.Я.