Справа № 458/103/20
Провадження № 2/455/226/2022
УХВАЛА

06 квітня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пошивака Ю.П.,

секретар судового засідання Сенета Г.Н.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №458/103/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на Ѕ двохповерхового будинку в АДРЕСА_1 , площею 91,3 м2.

З протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2020 року (а.с.30) відомо, що призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Розпорядженням в.о. голови Турківського районного суду Львівської області Кріль Л.М. справу передано на розгляд найбільш територіально наближеного суду до Старосамбірського районного суду Львівської області в зв`язку з неможливістю автоматизовано розподілити справу.

25.03.2020 року справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2020 року справа передана судді ОСОБА_3 .

Наказом від 10.07.2020 року суддю ОСОБА_3 відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.

Ухвалою судді від 28.09.2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 17 годину 00 хвилин 26.11.2020 року, яке було неодноразово відкладено.

06.04.2022 року в судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Миньо М.М. подав заяву про зміну предмету позову, в якій просить визнати об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок по АДРЕСА_1 об`єктом права спільного сумісної власності подружжя із визначенням частки ОСОБА_1 в розмірі Ѕ частини та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва, а саме двоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. в підготовчому засіданні вимоги заяви підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 підготовчому засіданні повідомила, що копію уточненої позовної заяви отримала лише безпосередньо в судовому засіданні 06.04.2022 року.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із поданої представником позивача заяви про зміну предмету позову, вказана подана та надійшла до суду 06.04.2022 року, фактично була направлена стороною позивача стороні відповідача 06.04.2022 року.

Разом із цим, згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зі змісту норми вказаної статті, вбачається, що змінити підставу або предмет позову позивач може тільки до початку розгляду справи по суті. Станом на 06.04.2022 року перехід до судового розгляду даної справи по суті не здійснювався.

Виходячи з загальних положень ЦПК України підстава позову - це фактичні обставини, на яких грунтується вимога позивача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких грунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.

Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно із ст.49 ЦПК України може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити і позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд України вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом України у рішенні від 13.03.2018 року в справі №916/1764/17.

У постанові Верховного Суду України від 03 серпня 2020 року №911/2139/19 звернуто увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п.

Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Судом встановлено, що позивачем в первинній позовній заяві вказано позовну вимогу про визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ двохповерхового будинку в АДРЕСА_1 , площею 91,3 м2 та наведено відповідне правове обгрунтування вказаних позовних вимог: ст.ст. 60, 70 СК України, та позов мотивовано тим, що зі слів позивача ОСОБА_1 вище вказаний двоповерховий житловий будинок збудований, не наводячи жодного правового обгрунтування (підстав позову) про те, що будинок є об`єктом незавершеного будівництва.

В заяві від 06.04.2024 року, позовні вимоги викладені в наступній редакції - визнати об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок по АДРЕСА_1 об`єктом права спільного сумісної власності подружжя із визначенням частки ОСОБА_1 в розмірі Ѕ частини та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва, а саме двоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 та наведено правове обґрунтування: ст.ст. 328, 331, 368, 372 ЦК України. Також, окрім викладеного правового обгрунтування доповнено підстави позову обставинами, які мали місце після подачі первинного позову, оскільки стосуються об`єкту незавершеного будівництва. Тобто фактично викладено позовні вимоги в новій редакції та змінено їхнє правове обгрунтування (підстави позову).

Суд звертає увагу, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких грунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 26.05.2020 року у справі №908/299/18.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що стороною позивача подано до суду заяву про зміну одночасно і предмету позову, і підстав заявлених позовних вимог, що є заздалегідь неприпустим незалежно від стадії судового провадження, тому у прийнятті такої заяви позивача слід відмовити, що втім не позбавляє позивача права на звернення до суду з новим позовом у разі потреби захисту оспорюваного права.

Керуючись ст. 49,258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Миньо Миколи Миколайовичапро зміну предмету позову відмовити.

Роз`яснити стороні позивача процесуальне право на звернення до суду з новим позовом у загальному порядку.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути подані в апеляційній скарзі на рішення суду за результатом розгляду справи.

Суддя Ю.П.Пошивак