Справа № 464/8225/21
Провадження № 2/466/1180/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Зими І.Є.

за участю секретаря Колодій Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , що видане 22.05.1997 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано ЛМБТІ та записано у реєстрову книгу за № 28027.

Заяву мотивує тим, що вона претендує на спадщину, що відкрилась після смерті батька, до якої входить квартира АДРЕСА_1 .

05.04.2004 року її мати ОСОБА_3 , відмовилась від належної їй частки в спадщині в її користь. Крім цього, 16.05.2006 року до Шостої ЛДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька зверталась бабця ОСОБА_4 . Для оформлення спадщини на 1/4 частини вищевказаної квартири нотаріусу, зокрема, надано свідоцтво про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 22.05.1997 року, яке видано Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів. Однак, державний нотаріус листом від 15.11.2021р. повідомив заявнику про необхідність звернення до суду для встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу спадкодавцю, оскільки існують розбіжності в його прізвищі. Так, в Свідоцтві зазначено прізвище спадкодавця « ОСОБА_5 », поміж тим, як в інших документах його прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_6 ».

Оскільки у вказаному Свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 віл 22.05.1997 року, допущено технічну помилку, заявник не в змозі належним чином успадкувати майно, а відтак змушена звернутись до суду для встановлення юридичного факту.

ОСОБА_1 у поданій до суду заяві, просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи Шостої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 295 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як встановлено судом, у провадженні Шостої львівської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 188/2004 відносно до майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із заявою про прийняття спадщини, 14.02.2021р. до нотаріуса звернулась його донька ОСОБА_1 . Останньою, окрім інших, представлено правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що виданий виконкомом Львівської міської ради народних депутатів від 22.05.1997 року за № Г-16322, де зазначено, що одним із чотирьох співвласників майна є ОСОБА_7 , а не « ОСОБА_6 ».

Розбіжності у прізвищі батька заявника у вищевказаному правовстановлюючому документі унеможливлюють для ОСОБА_1 належним чином оформити спадщину.

Факт належності вказаного свідоцтва померлому батькові заявниці стверджується наступним.

Так, із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.07.1994 року вбачається, що у графі відомостей про чоловіка зазначено: ОСОБА_8 , а в графі «Після укладення шлюбу присвоєні прізвище: чоловікові - « ОСОБА_6 », дружині - « ОСОБА_6 ». Аналогічне прізвище міститься і у відомостях про нареченого, зазначених в Повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 2 від 10.03.2021 р.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.04.1994 р. ОСОБА_9 , в графі «Батько» вказано ОСОБА_8 . Аналогічно, таке прізвище зазначено і у відомостях про батька, зазначених у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 5 від 10.03.2021 р.

У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 від 27.02.2004 року у відомостях про померлого також зазначено ОСОБА_8 , як і у відомостях про померлу особу, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за № 6 від 10.03.2021р.

Між тим, у свідоцтві про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , що видане 22.05.1997р. Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, прізвище батька заявника помилково вказано як: ОСОБА_10 .

З викладеного слід дійти висновку, що у вказаному свідоцтві допущено технічну помилку у прізвищі батька заявника. У зв`язку з цим, на даний час у неї існують перешкоди належним чином успадкувати майно.

Згідно правової позиції Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть, використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно , до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до правових висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Пунктом 16 даної Постанови встановлено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться відомості з яких вбачається ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , як це вказано в Свідоцтві про право власності на квартиру № Г16322 від 22.05.1997 року, є одна і та ж особа, а вказані розбіжності унеможливлюють для заявника реалізувати свої спадкові права, тому суд вважає, що заява є підставною підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,89,258-259, 263-265,293,294,315 ч.2,319 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , що видане 22.05.1997 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано ЛМБТІ та записано у реєстрову книгу за № 28027.

Заявник: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , , ІПН НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Шоста Львівська держнотконтора, м. Львів, пр. Червоної Калини, 109. .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. Є. Зима