Постанова

Іменем України

30 березня 2022 року

м. Київ

справа № 756/1449/20

провадження № 61-17070св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року у складі судді Белоконної І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Мережко М. В., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що 14 липня 2006 року між нею

та ОСОБА_2 укладений шлюб, від якого у них народилася дочка

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 матеріально утримує та піклується про здоров`я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Натомість відповідач припинив надавати добровільно матеріальну допомогу

на утримання їх дитини, хоча і мав таку можливість. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2019 року

та до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що хоча вона і проживає з відповідачем в спірній квартирі, однак вони фактично не ведуть спільного господарства, сімейні стосунки між ними припинені. Відповідач живе своїм життям та не використовує кошти в інтересах сім`ї. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року, яке набрало законної сили 14 вересня 2020 року, шлюб між нею

та ОСОБА_2 розірвано.

Під час шлюбу сторонами набуто нерухоме та рухоме майно, яке є їх спільним сумісним майном. Посилаючись на те, що відповідач значну частину сімейного бюджету витрачав на свої особисті потреби, а не на матеріальне забезпечення сім`ї, а також на те, що на утриманні позивача знаходиться спільна дитини, яку відповідач не забезпечує належним чином, позивач просила поділити майно, відступивши від засади рівності часток подружжя.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, остаточно просила визнати нерухоме та рухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 1 064 320,00 грн,

- автомобіль «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, код: НОМЕР_2 , зареєстрований на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_2 , вартістю 140 000,00 грн,

- кутовий диван «Кьольн», вартістю 16 572,00 грн,

- лаву універсальну «InterAtletika» (ST 009), вартістю 4 170,00 грн,

- рідкокристалічний телевізор «LG 42LM760T», вартістю 13 100,00 грн,

- пральну машину «Samsung», модель WF0602WKE/ YLP, вартістю 5 118,66 грн,

- бойлер Ariston ABS VLS PW 50 (3700340), вартістю 6 690,00 грн,

- плиту газову, вартістю 3 752,33 грн,

- пилосос виробництва «Samsung», модель VCC8583H3K, вартістю 1 187,00 грн,

- мультиварку-скороварку Moulinex СЕ7011Соок4Ме, вартістю 5 000,00 грн,

- блендер Braun (Браун) MR570, вартістю 2 999,00 грн,

- мікрохвильову піч з грилем і конвекцією, модель LG MC-8483NL, вартістю 7 999,00 грн,

- смартфон Samsung, вартістю 10 171,00 грн,

- навушники SM-R170NZWASEK Samsung, вартістю 3 459,00 грн,

- медтехніка: компресор Slovadent, вартістю 7 117,00 грн, слюновідсос, вартістю 285,00 грн, приставка турбінна ПТ2-ПТ-3№Х, вартістю

3 660,00 грн 00 коп., а всього на 11 062,00 грн,

- скалер ультразвуковий автономний UDS-L Woodpecker, вартістю 8 770,00 грн,

- надувний моторний прогулянково-туристичний човен КМ330, вартістю 8 169,96 грн,

- перфоратор Dexter, вартістю 1 399,00 грн,

- жіночу туалетну воду німецького виробництва Lengling No 1 El Pasajero, вартістю 5 634,00 грн,

- золоті підвіски 585 проби, вартістю 5 458,00 грн,

- вудилище фідерне Daiwa Ninja-X Feeder 3,6m 50-150g, вартістю 1 332,00 грн,

- диски легкові R16, у кількості 4-х штук, вартістю 7 712,00 грн,

- грошові кошти в сумі 12 100,00 грн, отримані відповідачем 25 листопада 2019 року під час продажу валюти в сумі 500,00 доларів США,

- сумку 6953 taupe Tayne Amelie Pelletteria, вартістю 1 439,00 грн,

- сумку 1933 taupe Tayne Amelie Pelletteria, вартістю 819,00 грн,

- кошти в сумі 246 993,85 грн,

- грошовий вклад (депозит), внесений ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), згідно договору від 14 січня 2016 року № SAMDNWFD700 в сумі 25 000,00 грн на рахунок: НОМЕР_3 ;

- кошти в сумі 114 489,13 грн, зняті 29 липня 2019 року ОСОБА_2

з депозиту SAMDNWFD801 в АТ КБ «ПриватБанк»,

- грошовий вклад (депозит), внесений ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк» згідно договору від 22 січня 2018 року № SAMDNWFD801 в сумі 56 116,70 грн на рахунок: 2061,

- грошові кошти у загальній сумі 404 350,04 грн, що були витрачені відповідачем на придбання різних товарів та послуг.

У порядку поділу майна подружжя відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини від спільної сумісної власності подружжя на зазначене майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована

на ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу квартири від 21 травня

2010 року; кутовий диван Кьольн , вартістю 16 572,00 грн; лаву універсальну InterAtletika (ST 009), вартістю 4 170,00 грн; рідкокристалічний телевізор

LG 42LM760T, вартістю 13 100,00 грн; пральну машину виробництва «Samsung», модель WF0602WKE/ YLP, вартістю 5 118,66 грн; бойлер Ariston ABS VLS PW 50 (3700340), вартістю 6 690,00 грн; плиту газову, вартістю 3 752,33 грн; пилосос виробництва Samsung модель VCC8583H3K, вартістю 1 187,19 грн; мультиварку скороварку Moulinex СЕ7011Соок4Ме, вартістю 5 000,00 грн; блендер Braun (Браун) MR570, вартістю 2 999,00 грн; мікрохвильову піч з грилем і конвекцією, модель LG MC-8483NL, вартістю 7 999,00 грн; смартфон Samsung, вартістю 10 171,00 грн; навушники SM-R170NZWASEK Samsung, вартістю 3 459,00 грн; медтехніку: компресор Slovadent, вартістю 7 117,00 грн; слюновідсос, вартістю 285,00 грн; приставку турбінну ПТ2-ПТ-3№Х, вартістю 3 660,00 грн, а всього

на суму 11 062,00 грн; скалер ультразвуковий автономний UDS-L Woodpecker, вартістю 8 770,00 грн; надувний моторний прогулянково-туристичний човен КМ330, вартістю 8 169,96 грн, який згідно договору купівлі-продажу від 15 липня 2017 року оформлений на ОСОБА_2 ; перфоратор Dexter, вартістю

1 399,00 грн; вудилище фідерне Daiwa Ninja-X Feeder 3,6m 50-150g, вартістю 1 332,00 грн; грошові кошти у розмірі 834,98 грн, які містяться на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк», згідно договору

від 21 жовтня 2016 року № SAMDNWFD000, особистий рахунок

на який зараховується вклад № НОМЕР_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину депозитного вкладу, тобто, на грошові кошти у сумі 417,49 грн, що зберігаються на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору № SAMDNWFD000 від 21 жовтня 2016 року.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на: кутовий диван Кьольн, вартістю 16 572,00 грн; рідкокристалічний телевізор LG 42LM760T, вартістю 13 100,00 грн; пральну машину виробництва «SAMSUNG», модель WF0602WKE/ YLP, вартістю 5 118,66 грн; бойлер Ariston ABS VLS PW 50 (3700340), вартістю 6 690,00 грн; плиту газову, вартістю 3 752,33 грн; навушники SM-R170NZWASEK SAMSUNG, вартістю 3 459,00 грн; надувний моторний прогулянково-туристичний човен КМ330, вартістю 8 169,96 грн;

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та право власності

на 1/2 частину депозитного вкладу, тобто на грошові кошти у сумі 417,49 грн,

що зберігаються на рахунку № НОМЕР_4 відкритому

на ім`я ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору від 21 жовтня 2016 року № SAMDNWFD000.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на лаву універсальну InterAtletika

(ST 009), вартістю 4 170,00 грн; пилосос виробництва Samsung модель VCC8583H3K, вартістю 1 187,19 грн; мультиварку-скороварку Moulinex СЕ7011Соок4Ме, вартістю 5 000,00 грн; блендер Braun (Браун) MR570, вартістю 2 999,00 грн; мікрохвильову піч з грилем і конвекцією, модель LG MC-8483NL, вартістю 7 999,00 грн; смартфон Samsung, вартістю 10 171,00 грн; медтехніку: компресор Slovadent, вартістю 7 117,00 грн; слюновідсос, вартістю 285,00 грн; приставку турбінну ПТ2-ПТ-3№Х, вартістю 3 660,00 грн, а всього на суму

11 062,00 грн; скалер ультразвуковий автономний UDS-L Woodpecker, вартістю 8 770,00 грн; перфоратор Dexter, вартістю 1 399,00 грн; вудилище фідерне Daiwa Ninja-X Feeder 3,6m 50-150g, вартістю 1 332,00 грн;

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане вище майно було придбане сторонами під час шлюбу, тому наявні правові підстави для визнання цих об`єктів спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю грошових коштів у загальній сумі 404 350,04 грн, які,

на думку позивача, витрачені ОСОБА_2 на придбання різних товарів

та послуг, оскільки вказані грошові кошти були отримані та витрачені в період шлюбу, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того,

що вони були витрачені не в інтересах подружжя, що є її процесуальним обов`язком відповідно до положень статтей 12, 81 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в поділі автомобіля «OPEL ASTRA», 2008 року випуску, скасовано і прийнято в цій частині нову постанову. Стягнуто

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля у розмірі 10 000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції,

що спірне майно набуте у період шлюбу, а тому воно підлягаю поділу між сторонами, а також про відсутність підстав для поділу грошових коштів у розмірі 404 350,04 грн. Разом із тим, апеляційний суд дійшов висновку, що спірний автомобіль «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сторони придбали під час перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідач ОСОБА_2 відчужив його без повідомлення про це ОСОБА_1

та без отримання її згоди, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 10 000,00 грн в рахунок компенсації вартості 1/2 частини спірного автомобіля, виходячи з реальної вартості його продажу.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу

у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що при поділі спірного автомобіля, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що потрібно враховувати не вартість указану в договорі купівлі-продажу, а ринкову вартість, яка значно більша ніж та, що указана у договорі. Також суди необґрунтовано відмовили у задоволенні позовної вимоги щодо визнання грошових коштів у сумі 394 449,29 грн спільною сумісною власністю та їх поділ. Крім того, суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили ОСОБА_1 у відступлені від засад рівності часток, виділивши ОСОБА_1 2/3 частини спільного майна, а чоловіку 1/2,

та не встановили обставин справи, які свідчать, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дитини, витратив кошти у сумі 394 449,29 грн та з продажу автомобіля не у інтересах сім`ї.

Судами застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 08 травня 2019 року

у справі № 570/2656/17, від 09 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц,

від 19 лютого 2020 року у справі № 405/3904/17, 18 квітня 2019 року у справі № 341/3223/13-ц, від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 05 квітня 2019 року у справі № 645/4711/15-ц тощо. Також, підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України та вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права (частин другої-третьої статті 70 СК України) у подібних правовідносинах.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 756/1449/20, витребувано її з Оболонського районного суду м. Києва.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

14 липня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Виконавчому комітеті Устимівської сільської ради Васильківського району Київської області укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2 (а. с. 21 т. 1).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року

в цивільній справі № 756/340/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року, шлюб між сторонами розірвано.

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 (а. с. 22 т. 1).

Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 з ОСОБА_2 стягуються щомісячно на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 19 т. 1).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам від 03 вересня 2020 року,

що складений Оболонським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції

(м. Київ), відповідач щомісячно сплачує аліменти на користь позивача

на утримання спільної доньки, будь-яка заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а. с. 98 т. 2).

Під час шлюбу сторін вони 21 травня 2010 року набули право спільної сумісної власності на однокімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , що зареєстрована на ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу квартири (а. с. 23 т. 1).

02 червня 2015 року сторони по справі придбали автомобіль «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, чорного кольору, код: НОМЕР_2 , зареєстрований на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 січня 2020 року ОСОБА_2 відчужив спірний автомобіль ОСОБА_5 за 20 000,00 грн.

Згідно з видатковою накладною від 29 травня 2012 року № АРА-00130 сторони під час шлюбу придбали кутовий диван Кьольн , вартістю 16 572,00 грн

(а.с.31 т. 1).

Відповідно до фіскального чеку від 22 травня 2012 року встановлено,

що сторонами під час шлюбу придбано: пральну машину виробництва «Samsung» модель WF0602WKE/ YLP, вартістю 5 118,66 грн; плиту газову, вартістю 3 752,33 грн; пилосос виробництва Samsung модель VCC8583H3K, вартістю 1 187,19 грн (а. с. 36 т. 1).

Під час шлюбу сторін 21 травня 2019 року набуто у власність на смартфон Samsung, вартістю 10 171,00 грн, та 19 грудня 2019 року на Навушники

SM-R170NZWASEK Samsung, вартістю 3 459,00 грн, що підтверджується відповідними фіскальними чеками (а. с. 41-42 т. 1).

Згідно з товарним чеком від 06 березня 2010 року № 32 сторони під час шлюбу придбали медтехніку: компресор Slovadent, вартістю 7 117,00 грн; слюновідсос, вартістю 285,00 грн; приставку турбінну ПТ2-ПТ-3№Х, вартістю 3 660,00 грн

(а. с. 43 т. 1).

15 липня 2017 року сторони у справі набули право спільної сумісної власності

на надувний моторний прогулянково-туристичний човен КМ330, вартістю 8 169,96 грн, який згідно договору купівлі-продажу від 15 липня 2017 року оформлений на відповідача (а. с. 45 т. 1).

Відповідно до гарантійного талону від 26 березня 2017 встановлено,

що сторонами під час шлюбу придбано перфоратор Dexter, вартістю 1 399,00 грн (а.с.46 т.1).

Відповідно до товарного чеку від 24 квітня 2019 року встановлено, що сторонами під час шлюбу також придбано вудилище фідерне Daiwa Ninja-X Feeder 3,6m

50-150g, вартістю 1 332,00 грн (а. с. 49 т. 1).

Крім того, сторонами під час шлюбу набуто у власність наступне майно: лава універсальна InterAtletika (ST 009), вартістю 4 170,00 грн; рідкокристалічний телевізор LG 42LM760T зі світлодіодним підсвічуванням, вартістю 13 100,00 грн; бойлер Ariston ABS VLS PW 50 (3700340), вартістю 6 690,00 грн; мультиварка - скороварка Moulinex СЕ7011Соок4Ме, вартістю 5 000,00 грн; блендер Braun (Браун) MR570, вартістю 2 999,00 грн; мікрохвильова піч з грилем і конвекцією, модель LG MC-8483NL, вартістю 7 999,00 грн.

Також відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04 липня 2020 року

у власності сторін у справі перебувають грошові кошти у розмірі 834,98 грн, які містяться на рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк» згідно договору № SAMDNWFD000 від 21 жовтня 2016 року, особистий рахунок на який зараховується вклад № НОМЕР_4 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 19 листопада 2021 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права

на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна,

що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям

за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними

в період шлюбу, може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт,

у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування вказаної презумпції, покладається на того з подружжя, який

її спростовує.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається

не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але

за кошти, які належали їй, йому особисто.

У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але

за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу

не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня

2015 року у справі № 6-2641цс15.

Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя

є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір,

а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку

не можуть між собою домовитися.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити,

чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшли правильних висновків про визнання спірного рухомого та нерухомого майна спільним майном подружжя.

Здійснюючи поділ нерухомого майна, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що спірна квартира підлягає поділу між подружжям в рівних частинах, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на це майно не спростована жодною

із сторін.

Посилання заявника на те, що суди попередніх інстанцій безпідставно відмовили їй у відступлені від засад рівності часток та не встановили обставин справи, які свідчать, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дитини, витратив кошти із продажу автомобіля не в інтересах сім`ї, є необґрунтованими, оскільки такий варіант поділу не відповідає засадам рівності часток подружжя.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду викладених постановах

від 18 квітня 2019 року у справі № 341/3223/13-ц, від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 05 квітня 2019 року у справі № 645/4711/15 відповідно

до яких присудження грошової компенсації здійснюється виходячи з ринкової вартості автомобіля встановлених висновками експертних авто товарознавчих досліджень, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції позивач

не зверталися до суду із клопотанням про призначення у справі судової товарознавчої експертизи з метою встановлення дійсної (ринкової) вартості спірного автомобіля або подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля, хоча таке право їй було роз`яснено судом, оскільки відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо поділу грошових коштів у сумі 12 100,00 грн, отриманих ОСОБА_2 25 листопада 2019 року під час продажу валюти в сумі 500,00 доларів США, коштів в сумі 246 993,85 грн, а також коштів

в сумі 114 489,13 грн, знятих 29 липня 2019 року ОСОБА_2 з депозиту SAMDNWFD801 в АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, з яким також погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх недоведеності.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції

не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року

у справі № 127/7029/15-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 570/2656/17,

від 09 січня 2019 року у справі № 643/4589/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 405/3904/17 тощо є безпідставними, оскільки фактичні обставини в цій справі є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення

у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків судів першої

та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі,

що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені

у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального

і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року

та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська