Номер провадження: 22-ц/813/5134/22
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №522/10449/21 за позовом Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № №3 , 3А , 3Б по провулку Дунаєва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № №3 , 3А , 3Б по провулку Дунаєва на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року у складі судді Яреми Х.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСББ «Сімекс», звернувшись 8 червня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що відповідач ОСОБА_1 з 2001 року була власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , а саме мансарди загальною площею 119 кв.м (тераса 88,7 кв.м., підсобне 20,4 кв.м, санвузол 2,7 кв.м, сауна 7,2 кв.м). Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 припинено 29 грудня 2017 року в зв`язку із відчуженням майна. Позивач зазначив, що ОСОБА_1 приховала від управителя наявність власного майна у вказаний період, що надало їй можливості ухилитися від сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що є невиконаним обов`язком передбаченим законом, який підлягає виконанню. Багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , в якому розташовані нежитлові приміщення мансарди загальною площею 119 кв.м, є частиною житлового комплексу Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків №№3 , 3А , 3Б (ідентифікаційний код юридичної особи 25831535), створеного 20 серпня 2000 року для забезпечення прав співвласників на спільне майно, задоволення потреби в ефективному управлінні належним їм майном, підтриманні об`єкта в належному технічному стані, організації забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах. ОСОБА_1 як власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , а саме мансарди загальною площею 119,0 кв.м, була зобов`язана сплачувати частку співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, встановлену пропорційно до загальної площі нежитлового приміщення. Однак, ОСОБА_1 обов`язки по оплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів не виконано. Факт приховування ОСОБА_1 власного майна виявлено під час розгляду у 2020 році іншої справи. За рішенням Правління від 12 серпня 2020 року боржнику нараховано до сплати за період з 1 березня 2001 року по 29 грудня 2017 року вартість частки співвласника в сумі 80703,06 грн. в рахунок внесків на утримання будинку і прибудинкової території. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСББ «Сімекс» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по сплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання будинку і прибудинкової території, встановлену пропорційно до загальної площі 119 кв.м. нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 - мансарди до квартири, що складається з суми 80703,06 грн. основного боргу за період з 1 березня 2001 року по 29 грудня 2017 року, інфляційних втрат в розмірі 80114,83 грн., 3% річних в розмірі 19846,88 грн. за період з 1 березня 2001 року по 31 березня 2021 року, а всього стягнути 180664,77 грн.; стягнути судові витрати (а.с.1-11).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 2 липня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.80).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши, що необхідність застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 1 травня 2001 року до часу відчуження 29 грудня 2017 року нерухомого майна, щодо нарахування заборгованості за період після 29 грудня 2017 року, то підстави відсутні, оскільки ОСОБА_1 з 29 грудня 2017 року не є власником квартири, що складу якої входить спірне приміщення (а.с.88-89, 92-94).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.104-109).

Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 у період з 27 лютого 2001 року по 29 грудня 2017 року була співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 як власник нежитлового приміщення, а саме мансарди площею 119 кв.м, отже мала обов`язок сплачувати комунальні послуги. Позивачем не доведено порядок нарахування заборгованості, враховуючи відсутність належних доказів про розмір в певні періоди, а складений розрахунок не погоджений самим ОСББ «Сімекс», тому позов не підлягає задоволенню за недоведеністю. Оскільки підстави та розмір основної суми заборгованості не доведено, то немає й підстав для нарахування передбачених статтею 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних. Виходячи з відсутність підстав для задоволення позову з мотивів його недоведеності, суд позовну давність не застосував, але поряд з цим зазначив, що строк позовної давності сплив у грудні 2020 року, що є самостійною підставою для відмови у позові, що на застосуванні позовної давності наполягав відповідач.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСББ «Сімекс» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСББ «Сімекс» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.118-130).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд порушив основні принципи цивільного судочинства - верховенства права, пропорційності, змагальності сторін, диспозитивності. ОСОБА_1 приховала від управителя наявність власного майна у спірний період. ОСОБА_1 сплачувала внески та платежі на утримання будинку і прибудинкової території по належній їй квартирі, отже визнавала існуючі тарифи та розмір внесків співвласника. Бухгалтерський облік ОСББ «Сімекс» здійснюється у ліцензованій комп`ютерній програмі «ІС:Бухгалтерія 8», посилання на неналежність розрахунку заборгованості безпідставний.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду першої інстанції в його мотивувальній частині та залишення без змін в його резолютивній частині з огляду на наступне.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101) квартира (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 219,5 кв.м житловою площею 37,0 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована 3 серпня 2017 року державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим О.В. на праві приватної власності (розмір частки 1/1) ОСОБА_1 .

Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, посвідчений 4 лютого 2003 року за №1001 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А.; проект об`єднання, серія та номер 1-1/16, виданий 20 липня 2017 року ФОП ОСОБА_2 ; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 3 квітня 2001 року в справі №2/2001; висновок щодо технічної можливості, серія та номер 52/5528, виданий 25 вересня 2017 року ФОП ОСОБА_2 ; технічний паспорт, виданий 25 вересня 2017 року ФОП ОСОБА_2 (а.с.75).

Згідно доводів ОСББ «Сімекс», підтверджених ОСОБА_1 квартира АДРЕСА_3 , в яку входить приміщення загальною площею 119,0 кв.м, на яке нараховано платежі, з 29 грудня 2017 року не належить ОСОБА_1 в силу відчуження нерухомого майна ОСОБА_3 .

Внески на утримання будинку і прибудинкової території нараховані ОСОБА_1 як власнику приміщення площею 119,00 кв.м (мансарди), розташованої в будинку АДРЕСА_4 , за період з 1 березня 2001 року по 29 грудня 2017 року в сумі 80703,06 грн. Вимоги про стягнення даної суми внесків заявлено з урахуванням передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за період з 1 березня 2001 року по 31 березня 2021 року.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 січня 2021 року в справі №522/22390/20 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСББ «Сімекс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів за період з 1 травня 2001 року по 30 вересня 2020 року за площу 119,0 кв.м мансарди до квартири, що складається з основного боргу в сумі 85042,28 грн., інфляційних втрат в сумі 77172,59 грн., 3% річних в сумі 19122,75 грн. Відмову у видачі судового наказу обґрунтовано тим, що заборгованість нарахована поза межами строку позовної давності (а.с.76).

Позов ОСББ «Сімекс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до суду подано 8 червня 2021 року.

За змістом відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 не заперечує належність їй станом до 29 грудня 2017 року приміщення площею 119,0 кв.м у будинку АДРЕСА_4 , не заперечує свого обов`язку сплати платежів за вказане приміщення, критикує наданий до суду розрахунок заборгованості, однак не надає доказів того, що нею сплачувались платежі з урахуванням вказаного приміщення.

Наявність підстав для відмови в позові ОСОБА_1 пов`язує з позовною давністю, заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності нею подано до ухвалення судом першої інстанції рішення.

У розумінні статті 256 ЦК України позовна давність є часовою межею реалізації судової (позовної) форми захисту порушених цивільних прав.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 не зазначає про те, що у позивача ОСББ «Сімекс» відсутні суб`єктивне право чи інтерес щодо приміщення площею 119,0 кв.м, яке перебувало у власності ОСОБА_1 та, відповідно, впливало на розмір платежів. Відповідач ОСОБА_1 зазначає про поширення на вимоги ОСББ «Сімекс» про стягнення заборгованості позовної давності. За таких обставин, з огляду на заяву відповідача про застосування позовної давності, слід виходити з того, що суб`єктивне право ОСББ «Сімекс» на стягнення за спірний період заявлених ним платежів наявне, як наслідок, відсутні підстави для відмови в позові за безпідставністю вимог.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості стосуються періоду часу до 29 грудня 2017 року. Строк позовної давності тривалістю у три роки сплив 29 грудня 2020 року. Позов до суду про стягнення заборгованості подано 8 червня 2021 року.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про особу, яка порушила право. З цього правила випливає висновок про те, що до моменту порушення цивільного права позовна давність не починає свого перебігу. Правило про початок перебігу позовної давності у статті 261 ЦК України сформульовано диспозитивно. Законодавець не вимагає від особи, право якої порушено, вжиття якихось спеціальних активних дій, спрямованих на встановлення факту порушення їх права. Такій особі достатньо довести, що за вказаних обставин вона не могла дізнатися про порушення свого права.

Позивач ОСББ «Сімекс» у позові зазначає про те, що про порушення права стало відомо у 2020 році під час розгляду іншої цивільної справи, а саме справи №522/13141/20, у якій було витребувано матеріали інвентарної справи. Дана обставина не приймається судом як початок перебігу строку позовної давності щодо вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки цим ОСББ «Сімекс» не доводить, що не міг дізнатися про порушення свого права раніше. Приміщення площею 119,0 кв.м, за яке нараховано платежі, знаходиться у будинку АДРЕСА_4 , що обслуговується ОСББ «Сімекс» з 2000 року, тому управитель мав обліковувати спільне майно співвласників та міг дізнатися про те, що приміщення перебуває у володінні співвласника, який не сплачує за таке відповідні платежі.

Отже, у позові належить відмовити за спливом позовної давності, а не з підстав безпідставності чи недоведеності вимог.

Керуючись ст.ст.367, 369, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків № №3 , 3А , 3Б по провулку Дунаєва задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2021 року в справі за позовом Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків №№3 , 3А , 3Б по провулку Дунаєва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - змінити в його мотивувальній частині шляхом виключення висновків суду про недоведеність вимог та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова