Провадження № 2/537/345/2022
Справа № 537/5817/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2022 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Яворської А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

Встановив:

До Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, відповідно до якої прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 46 643,11 грн (сорок шість тисяч сорок три гривні) стягнути з відповідача на його користь понесенні судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 23.10.2020р відповідачем, ОСОБА_2 , складено та підписано розписку про те, що останній одержав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот доларів США) для власних потреб. Крім того, відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти отримані 23.10.2020 в повному обсязі своєчасно до 20.01.2021року.

Станом на 07.11.2021р. вказані кошти відповідачем не повернуто, неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання. Незважаючи на чисельні обіцянки відповідачем в телефонному режимі повернути кошти зроблено не було.

На момент отримання відповідачем займу, на дату 23.10.2021 офіційний курс гривні щодо іноземних валют (долар США) становив: 28,265 грн. за один дол. США.

Тобто відповідачем було отримано в борг суму 1500 дол. США х 28,265 = 42 975,00 грн.

Згідно розписки борг повинен був бути повернений 20.01.2021 року.

На час подання цього позову 07.11.2021р. період, який прострочив відповідач щодо виконання грошового зобов`язання становить 291 день.

Інфляційні збитки за вказаний період складають 2 640.24 грн.

3% річних за вказаний період складають 1 027.87 грн.

З урахуванням наведених вище обставин та розрахунків, розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних збитків складає:

1027.87 (три процента річних від простроченої поверненням суми боргу)

+ 2640.24 (інфляційні збитки)

+ 42975, 00 (сума боргу)

= 46643,11 грн. (сорок шість тисяч шістсот сорок три гривні 11 коп.)

В зв*язку з тим, що відповідачем частково сплачено основну суму боргу, позивач своєю заявою від 29.11.2021 р. вх. № 24168 зменшив позовні вимоги та прохав стягнути 44043.11грн., 908.00 грн. судового збору та 10500 грн. на правову допомогу.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з*явився, надав клопотання про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує .

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з*явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином,заперечень не надав.

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з*явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, суд вирішив на підставі ст. ст. 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з*ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши позивача, представника позивача, свідків приходить до наступного:

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 23.10.2020р. відповідачем ОСОБА_3 складено та підписано розписку про те, що останній одержав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот доларів США) для власних потреб. Крім того, відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти отримані 23.10.2020р. в повному обсязі своєчасно до 20.01.2021року.

Станом на 07.11.2021р. вказані кошти відповідачем не повернуто, неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання. Незважаючи на чисельні обіцянки відповідачем в телефонному режимі повернути кошти зроблено не було.

На момент отримання відповідачем займу, на дату 23.10.2021 офіційний курс гривні щодо іноземних валют (долар США) становив: 28,265 грн. за один дол. США. Тобто відповідачем було отримано в борг суму 1500 дол. США х 28,265 = 42 975,00 грн.

Згідно розписки борг повинен бути повернений 20.01.2021 року.

На час подання цього позову 07.11.2021р. період, який прострочив відповідач щодо виконання грошового зобов`язання становить 291 день.

Інфляційні збитки за вказаний період складають 2 640.24 грн. 3% річних за вказаний період складають 1 027.87 грн.

Частина 1 ст. 11 ЦК України зазначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

У разі невиконання зобов`язання за договором наступають наслідки, визначені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відносини позики вважаються оплатними, якщо їх безоплатний характер прямо не встановлений ЦК, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Відсутність у договорі умови про винагороду не означає, що договір є безоплатним. Свідченням безоплатного характеру договору позики може бути пряма вказівка закону або застереження в умовах договору про його безоплатний характер. В іншому випадку договір вважатиметься оплатним, навіть за відсутності в ньому умов щодо конкретно визначеної суми винагороди.

При цьому проценти, визначені ст. 1048 ІДК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених ст. 1048 ЦК України і процентів, що стягуються відповідно до ст.62.5 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 1048 ЦК України і сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірним . Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України , зокрема постанова Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13.

Законодавство не виключає можливості одночасного стягнення з боржника пені (ч. З ст. 549 ЦК України), індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України) (Постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12)

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Вибір особою такого наслідку порушення боржником зобов`язання, як одностороння відмова, не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення. Тобто така сторона додатково має відшкодувати завдані порушенням збитки та сплатити неустойку, якщо вона передбачена договором або законом.

Відмова від зобов`язання означає односторонню волю кредитора. Він повідомляє боржника про свою відмову і з цього моменту зобов`язання вважається припиненим.

Одностороння відмова від зобов`язання може бути повною або частковою. В разі повної відмови зобов`язання припиняється. Часткова відмова має наслідком зміну умов зобов`язання, припинення його в частині змісту, від якої відмовляється потерпіла сторона.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем умови попереднього договору, укладеного у вигляді розписки не виконуються. Але відповідачем частково погашено суму одержаних грошових коштів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов*язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов*язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов*язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання,якщо це встановлено договором або законом,або розірвання договору; 2)зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, судом встановлено, що відповідачем було порушено взяте на себе зобов*язання щодо виплати суму боргу, а тому грошові кошти підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 гривень та судові витрати на правничу допомогу в сумі 5500грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 610, 611 615, 625 ЦК України, суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(інд.№ НОМЕР_1 ) проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (інд.№ НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти у розмірі 44 043 (сорок чотири тисячі сорок три) грн. 11 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,(інд.№ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (інд.№ НОМЕР_2 ), сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 (дев*ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 5500(п*ять тисяч п*ятсот) грн.00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Маханьков

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28.03.2022р.