ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3617/22 Справа № 191/1872/21 Суддя у 1-й інстанції - Прижигалінська Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства «Банк Форвард» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ "Банк Форвард") про стягнення безпідставно набутого майна, мотивуючи його тим, що 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис №2394 про стягнення з нього на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №95547460 від 27 лютого 2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Русский стандарт», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Банк Форвард», за період з 07 листопада 2017 року по 05 лютого 2018 року в розмірі 62 272,18 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 61 438,97 грн., заборгованість за процентами - 833,21 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 850 грн., а всього - 63 122,18 грн.

Вказував, що 15 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного напису за №60598234.

Зазначав, що заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року вищевказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Заочне рішення набрало законної сили 27 квітня 2021 року.

Посилаючись на те, що на підставі виконавчого напису нотаріуса №2394 від 31 серпня 2019 року з нього, як боржника, в рамках виконавчого провадження № 60598234 на користь АТ «Банк Форвард» було стягнуто 71 434,40 грн., враховуючи, що за рішенням суду вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на вимоги статті 1212 ЦК України, просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті банком кошти у розмірі 71 434,40 грн.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 63 122,18 грн. у рахунок повернення безпідставно набутого майна. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2021 року заяву АТ «Банк Форвард» про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, в якому у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що вимоги статті 1212 ЦК України застосовуються лише до позадоговірних зобов`язань, таким чином наявність між сторонами укладеного кредитного договору спростовує можливість застосування до спірних правовідносин вимоги цієї статті.

Позивач ОСОБА_1 правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ «Банк Форвард» не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне .

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. був вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт», заборгованості за період з 07 листопада 2017 року по 05 лютого 2018 року. Сума повної заборгованості складає 62 272,18 грн., в тому числі : заборгованість за сумою кредиту - 61 438,97 грн.; заборгованість за процентами - 833,21 грн.; плата за пропуск мінімальних платежів - 0 грн. плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом складає 850 грн., а всього - 63 122,18 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №2394 (а.с.7).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. від 15 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження за №60598234 з виконання виконавчого напису №2394, виданого 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Розумовою О.І., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 63122,18 грн. (а.с.8).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 26 грудня 2019 року в рамках виконавчого провадження №60598234 накладено арешт на грошові кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.10).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 08 липня 2020 року у виконавчому провадженні №60598234 було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід в Регіональній філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Також визначено, що витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 2 000 грн. та основна винагорода у розмірі 6 312,22 грн. підлягають перерахуванню на реквізити приватного виконавця Павелків Т.Л. (а.с.9).

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 06 серпня 2020 року у виконавчому провадженні №60598234 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 2 000 грн. (а.с.11).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 26 грудня 2019 року в рамках виконавчого провадження стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну суму винагороди у розмірі 6 312,22 грн. (а.с.12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павелків Т.Л. від 06 серпня 2020 року (ВП №60598234) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №2394, виданого 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І., про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 63 122,18 грн., закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням. Також, даною постановою знято арешт з коштів боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, так як виконавчий документ виконано фактично (а.с.13).

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 серпня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за №2394, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», заборгованості за кредитним договором №95547460 від 25 лютого 2012 року в сумі 62 272,18 грн. та 850 грн. плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом (а.с. 17).

Рішення набрало законної сили 27 квітня 2021 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», заборгованості за кредитним договором №95547460 від 25 лютого 2012 року в сумі 62 272,18 грн. та 850 грн. плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, утримані із заробітної плати позивача на користь відповідача за виконавчим написом нотаріуса кошти в розмірі 63122,18 грн., що підтверджується постановою приватного виконавця від 06 серпня 2020 року про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з чим, позивачу на підставі ст.1212 ЦК України підлягає поверненню сума в розмірі 63 122,18 грн. Витрати на проведення виконавчих дій в сумі 2 000 грн. та винагороди приватного виконавця в сумі 6 312,22 грн. не були перераховані на рахунок відповідача, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Так, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 визначив правовою підставою повернення йому грошових коштів, сплачених за виконавчим написом положення статті 1212 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає

з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення

є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання

з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить

до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння

у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою,

до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права

на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий

не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або

з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично

не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи

за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того,

чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного

за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін

у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку,

що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно

за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження),

а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ

є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,

що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Таким чином, у разі визнання виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого з боржника на користь стягувача відраховувалися грошові кошти, таким, що не підлягає виконанню, стягнута на користь стягувача сума підлягає поверненню боржнику відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення таких коштів.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, предметом позову в якій є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення виконавчих дій в сумі 2 000 грн. та винагороди приватного виконавця в сумі 6 312,22 грн., оскільки останні відповідачем отримані не були.

Таким чином, зважаючи на те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого з боржника на користь стягувача відраховувалися грошові кошти, за рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та застосування до спірних правовідносин вимог статті 1212 ЦК України.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Банк Форвард" залишити без задоволення.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.