АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року

м. Чернівці

cправа № 716/1310/20

провадження № 822/134/22-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Тодоряка Д.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2021 року та на додаткове рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Сірик І.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган Опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку побачень з дітьми.

У позові посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року розірвано.

У сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Указував на те, що після розпаду сім"ї, діти проживають із відповідачкою. Зазначає, що відповідачка не дає йому можливості бачитися та спілкуватися з дітьми, не відповідає на його телефонні дзвінки, будь-якої інформації про дітей йому не повідомляє. Йому стало відомо, що відповідачка виїхала з дітьми до Франції.

Позивач звертався до Органу опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації, щоб визначити порядок спілкування з дітьми, на що було надано відповідь, що Орган опіки та піклування не може встановити йому дні побачень з дітьми.

Саме тому позивач звернувся до суду та просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. Визначити порядок спілкування його з дітьми у такий спосіб: кожної першої та третьої суботи і неділі місяця з 09-00 години до 20-00 години наступного дня за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 ;

- кожної другої та четвертої середи місяця з 09-00 години до 20-00 години наступного дня за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 ;

- у день народження дитини та святкові дні (Новий рік, Різдво, Пасха, День Конституції, День Незалежності України, Покрова ) з 13-00 години до 18-00 години з правом забирати дитину за місцем проживання батька: АДРЕСА_1 за згодою матері ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено порядок спілкування ОСОБА_1 з дітьми у такий спосіб: кожної першої та третьої суботи і неділі місяця з 09-00 години до 20-00 години наступного дня за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 ;

- кожної другої та четвертої середи місяця з 09-00 години до 20-00 години наступного дня за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 ; - у день народження дитини та святкові дні (Новий рік, Різдво, Пасха, День Конституції, День Незалежності України, Покрова ) з 13-00 години до 18-00 години з правом забирати дитину за місцем проживання батька: АДРЕСА_1 за згодою матері ОСОБА_2 .

Додатковим рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2021 року вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, під час розгляду справи не встановлено негативного впливу батька на дітей, батько бажає брати участь у їх вихованні, спілкуватися з ними, мати спільні інтереси.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасувати та направити справу для розгляду в загальному порядку до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив всі обставини, що мають значення для справи, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не повідомив її про місце, дату і час судового засідання, чим порушив вимоги ст.223 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 12 березня 2011 року перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 грудня 2019 року (а.с.11,12).

За час шлюбу сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Діти проживають разом з матір`ю.

04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із заявою з приводу ненадання ОСОБА_2 йому можливості бачитися з дітьми.

15 травня 2020 року поліція надала відповідь ОСОБА_1 , в якій зазначила, що ними було проведено перевірку та встановлено, що діти разом з матір`ю проживають у країні Франція у місті Ліоні.

17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Органу опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації, щоб визначити порядок спілкування з дітьми, 20 липня 2020 року йому було надано відповідь та зазначено, що встановити дні його побачень з дітьми не вдається можливим, оскільки ОСОБА_2 разом із дітьми проживає у Франції.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Між сторонами склались стосунки, які позбавляють батька можливості регулярно спілкуватися з дітьми, які проживають з матір`ю. Позивач обґрунтовано вважає, що він має право на спілкування з дітьми.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з ними, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд першої інстанції, правильно виходив з принципу рівності прав батьків у вихованні дітей та передусім з інтересів дітей, ураховуючи при цьому їх вік та режим їх розпорядку дня, а також пояснення представника Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області, як органу опіки та піклування, дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи передусім з найкращих інтересів дітей, а тому безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував судову практику Європейського суду з прав людини.

Посилання апелянта на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права та розглянув справу без участі відповідачки, яка не була належним чином повідомлена про дату та час судових засідань, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частинами п`ятою-восьмою, одинадцятою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, із змінами та доповненнями, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням про час і місце судового засідання осіб, які беруть участь у справі.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи, призначений судом першої інстанції, були направлені ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищезгадані судові повістки суд першої інстанції надіслав на адреси, за якими зареєстровано місце проживання (перебування) відповідачки, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями: інформації про реєстрацію місця проживання Горішньошеровецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 19 серпня 2020 року, копією паспорта громадянина України ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи відповідачка була належним чином повідомлена про дату судових засідань у суді першої інстанції, про що свідчать наявність на а. с. 41, 47, 58, 62, 65, 71 розписок про отримання судових повісток у даній справі, які були надіслані на адресу, зазначену в апеляційній скарзі (а. с. 156) та у відповіді на запит суду першої інстанції, відповідно до ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних».

За таких обставин суд першої інстанції правомірно розглянув справу за відсутності відповідачки та ухвалив заочне рішення по суті спору.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Щодо додаткового рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2021 року слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2021 року та додаткове рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 31 березня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна