ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7130/21 Номер провадження 22-ц/814/928/22Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,

При секретарі Ряднині І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 січня 2022 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Полтава» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

16.12.2021 позивачі звергнулися до суду із спільним позовом, відповідно до якого прохали визнати незаконним та скасувати наказ директора ТОВ «Альянс-Полтава» №96/1-К від 06.12.2021 «Про відсторонення від роботи» та поновити адміністратора ОСОБА_1 , офіціантку ОСОБА_2 , бармена ОСОБА_3 на роботі.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що з відповідачем перебувають у трудових відносинах.

Наказом директора ТОВ «Альянс-Полтава» № 96/1-К від 06.12.2021 роботодавцем було відсторонено їх від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19 до моменту проведення щеплення і пред`явлення відповідних підтверджуючих документів без збереження заробітної плати.

Даний наказ позивачі вважають незаконним, таким, що суперечить вимогам Конституції України, нормам міжнародного правова та законодавству України, оскільки вони не підпадають під перелік працівників, на яких поширюється обов`язкова вакцинація від COVID-19.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

У спільній апеляційній скарзі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прохають рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Зазначали, що займані ними посади не підпадають під обов`язкову вакцинацію від COVID-19.

Пунктом 416 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу), на яку посилався суд першої інстанції, передбачено відсторонення від роботи працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 визначений Наказом МОЗ №2153 від 04.10.2021. До визначеного цим наказом переліку вони, як працівники закладу громадського харчування, не відносяться.

Також, скаржники вказували, що місцевий суд невірно витлумачив зміст наказу № 96/1-К від 06.12.2021 року в тій частині, що даним наказом їх відсторонено від роботи в зв`язку з відсутністю щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, а не у зв`язку із їхнім ухиленням від проходження обов`язкових медичних оглядів, як зазначав місцевий суд, в зв`язку з чим суд невірно застосував норми матеріального права, зокрема, ст. ст. 1, 43 Конституції України, ст. 46 КЗпП України, норми ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», норми Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року, накази Міністерства охорони здоров`я від 04.102021 року № 2153, № 280 від 23.07.2002 року, положення ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини.

Зазначали, що місцевий суд невірно послався на правову позицію Верховного Суду у справі № 331/529/19 та рішення Європейського суду з прав людини «Вавржичка та інші проти Чеської республіки».

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом встановлено, що ТОВ «Альянс - Полтава» здійснює свою діяльність в сфері громадського харчування.

Позивач ОСОБА_4 наказом від 18.06.2021 № 57-К прийнята з 19.06.2021 на посаду адміністратора ТОВ «Альянс-Полтава» на повну ставку основним працівником з посадовим окладом згідно штатного розкладу, випробувальний термін 1 місяць (а.с. 11, 15).

Позивач ОСОБА_2 наказом від 30.06.2021 № 62-К прийнята з 01.07.2021 на посаду офіціанта ТОВ «Альянс-Полтава» на повну ставку основним працівником, випробувальний термін 1 місяць, заробітна плата згідно штатного розкладу (а.с. 12, 16).

Позивач ОСОБА_3 наказом від 05.10.2021 № 80-К прийнятий з 06.10.2021 на посаду бармена ТОВ «Альянс-Полтава» на повну ставку основним працівником, випробувальний термін 1 місяць, посадовий оклад 6040 грн (а.с. 13-14, 17).

Також встановлено, що наказом директора ТОВ «Альянс-Полтава» від 06.12.2021 № 96/1-К позивачів ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відсторонено від роботи з 07.12.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 до моменту проведення щеплення і пред`явлення відповідних підтверджуючих документів, без збереження заробітної плати (а.с. 5).

З наказом позивачі особисто ознайомилися під підпис 06.12.2021.

Встановивши, що позивачі є працівниками закладу громадського харчування, відтак, в силу норм Законів України «Про захист населення від інфекційних хвороб», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» зобов`язані проходити обов`язкові попередні та періодичні профілактичні медичні огляди, мати профілактичні щеплення, а їх результати фіксувати в медкнижці, та що позивачі, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звертаючись до суду з даним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог не надали до суду жодної інформації щодо проходження ними у встановленому законом порядку обов`язкових медичних оглядів, наявності в них щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 чи доказів наявності у них абсолютних протипоказань до щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, - місцевий суд у зв`язку з недоведеністю позовних вимог відмовив у задоволені позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі - є законність наказу про відсторонення позивачів від роботи.

Підставою відсторонення позивачів роботодавцем від виконуваної ними відповідно до займаних посад роботи, згідно з оскаржуваним наказом, зазначено: ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1654-ІІІ від 06.04.2020, постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020.

Питання відсторонення працівників від роботи врегульоване нормою статті 46 КЗпП України, згідно з якою відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи працівника на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Тобто, статтею 46 КЗпП України встановлено невичерпний перелік підстав, за яких працівник може бути відсторонений від роботи роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом). Положення цієї статті передбачають можливість відсторонення працівника від роботи й в інших випадках, передбачених законодавством.

Особливі підстави відсторонення працівників від роботи визначені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а саме у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на всій території України установлено карантин з 19 грудня 2020 до 31 березня 2022, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Станом на час винесення спірного наказу діяв режим карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, який передбачав певні карантинні обмеження та обов`язкові заходи з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби.

Пунктом 416 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу), встановлено, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій належить забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - Перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

Щодо доводів позивачів про те, що вони, як працівники закладу громадського харчування, не підпадають під обов`язкову вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Відповідно до пунктів а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Частиною 1 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою КМУ № 267 від 25.03.2015 визначено, що Міністерство охорони здоров`я (МОЗ) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб тощо.

Наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153).

Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: 1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; 4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; Перелік доповнено новим пунктом 4 згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2393 від 01.11.2021 5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; Перелік доповнено новим пунктом 5 згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2393 від 01.11.2021 6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83;Перелік доповнено новим пунктом 6 згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2393 від 01.11.2021 7. Органів місцевого самоврядування; Перелік доповнено новим пунктом 7 згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2664 від 30.11.20218. Закладів охорони здоров`я державної та комунальної форми власності;Перелік доповнено новим пунктом 8 згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2664 від 30.11.20219. Комунальних підприємств, установ та організацій.Перелік доповнено новим пунктом 9 згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2664 від 30.11.2021.

Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку № 2153 медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 № 595, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 10.10.2011 за № 1161/19899 (у редакції наказу МОЗ від 11.10.2019 № 2070).

Даним Переліком не передбачено обов'язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 для працівників сфери закладів громадського харчування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» визначено, що Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.

Постановою Головного Державного санітарного лікаря України від 06.10.2021 року № 13 було затверджено протиепідемічні заходи в закладах громадського харчування на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

У відповідності з даним наказом допуск до роботи персоналу закладу здійснюється за умови використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, після проведення термометрії. Проведення вимірювання температури тіла рекомендується здійснювати безконтактним методом, у разі здійснення контактним методом - забезпечується обов`язкова дезінфекція виробу, яким здійснюється термометрія, після кожного його використання. У разі виявлення співробітника з підвищеною температурою тіла понад 37,2° C або із ознаками гострого респіраторного захворювання, такий співробітник не допускається до роботи з наданням рекомендацій звернутись за медичною допомогою. Особи, хворі на гостре респіраторне захворювання COVID-19 та особи, щодо яких встановлено в процесі епідеміологічного розслідування підозру, підлягають самоізоляції або госпіталізації в порядку, визначеному галузевими стандартами в сфері охорони здоров`я, а також відсторонюються від роботи на час самоізоляції або хвороби. Персонал закладу забезпечується засобами індивідуального захисту із розрахунку 1 захисна маска на 3 години роботи. Засоби індивідуального захисту мають бути в наявності із розрахунку на не менше, ніж 2 робочі дні. Після кожного зняття засобів індивідуального захисту та перед одяганням чистих засобів індивідуального захисту, працівник повинен ретельно вимити руки з милом або обробити антисептичним засобом.

Згідно з пунктом 12 постанови Головного Державного санітарного лікаря України № 13 від 06.10.2021 року персонал повинен:

регулярно мити руки з рідким милом або обробляти їх спиртовмісними антисептиками не рідше ніж раз на 3 години, та після відвідування громадських місць, використання туалету, прибирання, обслуговування тощо;

утримуватись від дотиків обличчя руками;

утримуватись від контактів з особами, що мають симптоми респіраторних захворювань - кашель, лихоманка, ломота в тілі тощо;

самоізолюватись у разі виникнення симптомів респіраторних захворювань.

Персонал закладів громадського харчування, в тому числі той, який видає замовлення та здійснює розрахунок, повинен бути одягнений в засоби індивідуального захисту, зокрема респіратор або захисну маску, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (або захисний екран між працівником та відвідувачем при видачі замовлень на виніс).

Персонал закладів громадського харчування, який працює у зоні поводження з харчовими продуктами, повинен бути одягнений в засоби індивідуального захисту, зокрема респіратор, захисну маску або ж захисний щиток.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники закладів громадського харчування не включені до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При виконанні своїх обов`язків працівники закладів громадського харчування зобов`язані лише дотримуватися визначених законодавством засобів індивідуального захисту.

Відповідачем, в свою чергу, не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що ТОВ «Альянс-Полтава» здійснює свою діяльність в одній із сфер, визначених Наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, тобто, зобов`язані пройти обов`язкову вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19. Також, не надано доказів про те, що керівництвом товариства було прийняте рішення про проведення обов`язкової вакцинації для усіх працівників відповідно до вимог законодавства, яке б було доведено до відома всіх працівників та позивачі, як працівники ТОВ «Альянс-Полтава», відмовились або ухилились від обов`язкових профілактичних щеплень, не надали доказів про щеплення або доказів наявності у них абсолютних протипоказань до щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

За таких обставин наказ директора ТОВ «Альянс-Полтава» № 96/1-К від 06.12.2021 року про відсторонення позивачів від роботи є незаконним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги в частині наявності втручання в право на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, та посилання на невірне застосування судом судової практики, зокрема рішення Європейського суду з прав людини від 15 березня 2012 року у справі «Соломахін проти України» (заява № 24429/03), від 08.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява № 47621/13), та постанови Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17, від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19 є слушними.

Як зазначено вище, наказ про відсторонення працівників від роботи є незаконним, винесений з порушенням норм трудового законодавства України, в зв`язку з чим немає необхідності аналізувати незаконність даного наказу на відповідність судовій практиці та нормам Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Решта доводів апеляційної скарги, в тому числі щодо невірного тлумачення судом першої інстанції змісту оспорюваного наказу, підстав відсторонення від роботи, та, у зв`язку із цим, посилання місцевого суду на норми закону, що регулюють обов`язковість медичних оглядів працівників закладів громадського харчування, не впливає на висновки апеляційного суду про незаконність наказу про відсторонення позивачів.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що при розгляді справи місцевий суд невірно витлумачив та застосував зміст норм матеріального права відповідно до фактичних обставин справи, дійшов невірного висновку, що працівники закладів громадського харчування зобов`язані проводити обов`язкове щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання наказу незаконним.

Що стосується частини позовних вимог про поновлення на роботі, то в цій частині підстави для задоволення позовних вимог відсутні, відсторонення працівника не э звільненням з роботи, аслід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором.

Оскільки позивачі не звільнені з роботи, для відновлення їх права на труд достатньо э скасування наказу про їх тимчасове відсторонення від роботи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

За подачу позову позивачами сплачено судовий збір по 908 грн. кожним (а.с. 28-30).

За подачу апеляційної скарги позивачами сплачено судовий збір по 1 386 грн. кожним (а.с. 79-81).

Враховуючи те, що позовні вимоги про скасування наказу про відсторонення від роботи задоволено, тому судові витрати у виді судового збору, понесені позивачами за подачу позову та апеляційної скарги, необхідно компенсувати позивачам у повному обсязі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 січня 2022 року - скасувати.

Визнати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Полтава» № 96/1-К від 06 грудня 2021року про відсторонення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від роботи - незаконним.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Полтава» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у загальній сумі 6 882,00 грн., а саме по 2 294,00 грн. кожному.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко