ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/611/20Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л.М.
Провадження № 22-ц/817/188/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Дідух М.Є.

та сторін -апелянта ОСОБА_1 , адвоката Кожушини Л.К., яка представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; позивача ОСОБА_3 та його адвоката Каліннікова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 608/611/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року, ухваленого суддею Запорожець Л.М., повний текст рішення складено 18 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.10.1997 року. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме: 1/10 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказує, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилась, та відповідно до довідки Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за № 496 від 03.12.2019 року спадкодавець заповіту не залишав.

Згідно довідки, виданої 03 грудня 2019 року за № 497 Шманьківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області, спадкодавець проживав та був зареєстрований в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області разом із: дружиною - ОСОБА_1 , сином ОСОБА_3 , іншим сином - ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме: 1/10 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 заведена спадкова справа лише за заявою позивача ОСОБА_3 . Інших заяв до нотаріальної контори по даній справі не надходило. Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 08 вересня 2004 року секретарем Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 113, відповідно до якого заповіла все належне їй майно на користь позивача ОСОБА_3 . Згідно довідки, виданої 18 лютого 2016 року за № 108 Шманьківською сільською радою спадкодавець проживала та була зареєстрована в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області разом із: чоловіком - ОСОБА_5 , невісткою - ОСОБА_1 , онуком (позивач) - ОСОБА_3 , онуком - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується cвідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме 1/10 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 спадкова справа заведена лише за заявою позивача ОСОБА_3 . Інших заяв до нотаріальної контори по даній справі не надходило. Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений 08 вересня 2004 року секретарем Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 111, відповідно до якого заповів все належне йому майно на користь ОСОБА_3 . Згідно довідки, виданої 18 лютого 2016 року за № 107 Шманьківською сільською радою спадкодавець проживав та був зареєстрований в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області разом із: невісткою - ОСОБА_1 , онуком (позивач) - ОСОБА_3 , онуком - ОСОБА_2 .

Спадщину ОСОБА_5 він прийняв та частково оформив свої спадкові права. Таким чином, він, успадковує частки вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами після смерті свого батька ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом першої черги, а після смерті баби ОСОБА_6 та діда ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом.

Проте, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на відповідні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 було відмовлено. Дана відмова мотивована тим, що у померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було оформлено належного документа, що посвідчує право власності на майно на свої частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Належність кожному померлому по 1/10 частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 підтверджується наступним. У відповідності до довідки Шманьківської сільської ради № 491 від 27 листопада 2019 року згідно по господарської книги № 3 за 1986-1990 роки особовий рахунок № НОМЕР_4 в 1/2 частині житлового будинку в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області на 01 липня 1990 року були зареєстровані такі громадяни: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Дане будинковолодіння відносилось до колгоспного двору. Інша частина 1/2 вказаного житлового будинку обліковується в сільській раді згідно по господарської книги № 3 за 1986-1990 роки за особовим рахунком № НОМЕР_5 , в якому була зареєстрована ОСОБА_7 .

Тобто, кожному спадкодавцю, як членам колгоспного двору, а також позивачу (станом на сьогодні) належить по 1/10 його частині.

Згідно довідки Шманьківської сільської ради № 24 від 03 лютого 2020 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який обліковується в сільській раді згідно по господарської книги № 3 (особовий рахунок № НОМЕР_4 ) станом на сьогоднішній день має поштову адресу АДРЕСА_1 .

Оскільки спірні правовідносини виникли до 15 квітня 1991 року, дати введення в дію Закону України "Про власність" до них слід застосовувати діюче в той час законодавство. Згідно ч. 1 ст. 120, ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Таким чином майно померлих членів колгоспного двору має право успадкувати позивач, який є їх спадкоємцем на загальних підставах.

Також він із відповідачами, зокрема із ОСОБА_1 , в рівних частинах, є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , оскільки вони фактично вступили у права на спадщину.

ОСОБА_1 перешкоджає використовувати спірний житловий будинок співвласником якого він фактично є.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на 13/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 , 30 серпня 2004 року Чортківською районною державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 1-1904.

Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_7 , 26 липня 1996 року Чортківський міжрайонним бюро технічної інвентаризації, записане в реєстрову книгу № 4 з реєстровим № 409.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , жительки с. Шманьківці Чортківського району Тернопільської області та ОСОБА_2 , жителя с. Шманьківці Чортківського району Тернопільської області солідарно на користь ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , жителя с. Шманьківці Чортківського району Тернопільської області судові витрати, понесені ним у сплаті судового збору в сумі 2522 гривні 40 копійок та за отриману правову допомогу в сумі 3000 гривень, а всього на загальну суму 5522 гривні 40 копійок.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 46000, м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 39, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , жителю с. Шманьківці Чортківського району Тернопільської області зайво сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1681 гривня 60 копійок згідно квитанції № 34 філії ТОУ «Ощадбанк» від 24.032020 року в сумі 840 гривень 80 копійок та згідно квитанції № 35 від 24.03.2020 року в сумі 840 гривень 80 копійок, а всього на загальну суму 1681 гривня 60 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянти зазначають, що оскільки всі причетні до справи особи були родичами, проживали в одному будинковолодінні, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були рідними сестрами, можна прийти до висновку, що члени родини узгодили між собою всі свої майнові права.

26 липня 1996 року ОСОБА_7 приватизувала весь будинок, де проживала вона і сім`я ОСОБА_8 . ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 знав про даний факт і мав можливість оскаржити його на протязі року до своєї смерті, однак не зробив його, отже погодився з таким фактом.

ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала в будинку, який належав її сестрі ОСОБА_7 на праві приватної власності з 1996 року та невістці ОСОБА_1 з 2004 року, на протязі 13 років не вчинила жодних дій, які свідчили б про незгоду з переходом будинку у власність ОСОБА_7 , а пізніше ОСОБА_1 той факт, що ОСОБА_6 уклала заповіт, який посвідчила в Шманьківській сільській раді є переконливим доказом того, що їй було відомо про те, кому належить будинок.

ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі 16 років не вчинив жодних дій щодо оскарження права власності на житловий будинок. Більше того, ОСОБА_5 звернувся із заявою про закриття погосподарського рахунку і згідно його заяви 25 грудня 2002 року рішенням № 42 п`ятої сесії 6-го скликання Шманьківської сільської ради погосподарський рахунок № 160 ОСОБА_5 був закритий та переписаний на особовий рахунок № НОМЕР_8 власника будинку ОСОБА_7 . Також, згідно чинного законодавства позовні вимоги щодо визнання права власності на майно колгоспного двору мають позовну давність строком у три роки. Докази того, що позивач не міг дізнатися про те, що спірний будинок в цілому належить ОСОБА_1 позивачем не надані.

Виходячи з наведеного відсутні підстави для задоволення вимог позивача ОСОБА_3 .

Як член колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_3 міг би претендувати на 1/10 частину будинку, однак в своїх позовних вимогах він просить суд визнати за ним права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Представник ОСОБА_3 адвокат Калінніков М.О. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якому зазначив, що відповідачі не надали жодного доказу на підтвердження обізнаності діда та баби позивача про позбавлення їх права на свою частку в колгоспному дворі. Крім того, відсутні такі докази і щодо батька позивача - ОСОБА_4 .

Часткове оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 (бабка) та ОСОБА_5 (дід) в лютому 2016 року не свідчить про те, що позивач володів інформацією про порушення свого права. Також даним оформленням спадщини займалась саме відповідачка ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності посвідченої Шманьківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області 25.06.2013 року зареєстрованим за № 61. Дане підтверджується інформацією Чортківської районної державної нотаріальної контори за № 257/02-14 від 14.05.2021 року.

Крім того, посилання відповідачки на довідку Шманьківської сільської ради за № 108 від 18.02.2016 року та довідку Шманьківської сільської ради за № 107 від 18.02.2016 року є безпідставним, оскільки в них відсутня будь-яка інформація щодо власності на спірний житловий будинок. Дані довідки містять інформацію виключно про те, хто саме проживав на день смерті із спадкодавцями.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , та представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокат Кожушина Л.К. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_3 та його адвокат Калінніков М.О. апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 1/2 частина спірного будинку по АДРЕСА_2 відносилась до колгоспного двору, що стверджується довідкою, виданою Шманьківської сільської ради № 491 від 27 листопада 2019 року, де згідно погосподарської книги № 3 за 1986-1990 роки особовий рахунок № НОМЕР_4 в 1/2 частині житлового будинку на 01 липня 1990 року були зареєстровані такі громадяни: ОСОБА_5 - 1937 р.н, ОСОБА_6 - 1930 р.н., ОСОБА_4 - 1966 р.н., ОСОБА_3 - 1989 р.н., ОСОБА_1 - 1970 р.н. (а.с.21).

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку обліковувалась в сільській раді згідно погосподарської книги № 3 за 1986-1990 роки за особовим рахунком № НОМЕР_5 , відносилась до колгоспного двору і станом на 01 липня 1990 року в ньому була зареєстрована ОСОБА_7 (а.с.22).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином відповідачки ОСОБА_1 та рідним братом відповідача ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер батько ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.10.1997 року (а.с.16).

Спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджується довідкою Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області за № 496 від 03.12.2019 року. Спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.17).

Спадкодавець ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений 08 вересня 2004 року секретарем Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 113, відповідно до якого заповіла все належне їй майно на користь ОСОБА_3 (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_6 була заведена спадкова справа лише за заявою ОСОБА_3 . Інших заяв до нотаріальної контори по даній справі не надходило.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

Спадкодавець ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 08 вересня 2004 року секретарем Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за № 111, відповідно до якого заповів все належне йому майно на користь ОСОБА_3 (а.с. 20).

Спадкова справа заведена лише за заявою ОСОБА_3 . Інших заяв до нотаріальної контори по даній справі не надходило.

Відповідно до довідки, виданої 03 грудня 2019 року за № 497 Шманьківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 з 21.06.1986 року по 18.10.1997 року проживав та був зареєстрований в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області разом із: дружиною - ОСОБА_1 , сином ОСОБА_3 , іншим сином - ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_6 (а.с. 31).

Згідно довідки, виданої 18 лютого 2016 року за № 108 Шманьківською сільською радою спадкодавець ОСОБА_6 з 1979 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала та була зареєстрована в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області разом із: чоловіком - ОСОБА_5 , невісткою - ОСОБА_1 , онуком (позивач) - ОСОБА_3 , онуком - ОСОБА_2 (а.с.33).

Із довідки, виданої 18 лютого 2016 року за № 107 Шманьківською сільською радою спадкодавець ОСОБА_5 з 06.09.1978 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 проживав та був зареєстрований в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області разом із: невісткою - ОСОБА_1 , онуком (позивач) - ОСОБА_3 , онуком - ОСОБА_2 (а.с. 34).

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_2 , який станом на 15 квітня 1991 року ще не був прописаний на 1/2 частині будинку, належного його діду ОСОБА_5 .

При оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітами на відповідні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ОСОБА_3 було відмовлено у зв`язку з тим, що у померлих ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не було оформлено належного документа, що посвідчує їх право власності на майно на свої частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 35-36).

Згідно п. 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядку) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу II Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У зв`язку із тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про зареєстровані речові права на згаданий вище будинок відсутня державним нотаріусом було рекомендовано звернутися в суд для вирішення питання визнання права власності на спадкове майно.

Оскільки спірні правовідносини виникли до 15 квітня 1991 року, дати введення в дію Закону України "Про власність" до них слід застосовувати діюче в той час законодавство.

Згідно ч. 1 ст. 120, ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до ст. 55 Закону "Про власність" громадян не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України".

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 17, 18 Закону України "Про власність", та роз`яснень даних в п. 6. постанови Пленуму Верховного Суду України, положення статей 17,18 щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

Таким чином, відсутність у спадкодавців оформлених правовстановлюючих документів на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що є спадковим майном не може бути перешкодою для реалізації позивачем свого права на спадкування.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам було звернуто увагу на наступне.

Згідно п. 3.1 даного Листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

П. 3.3 Листа вказує на те, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою або відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди правомірно задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, земельні ділянки щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Матеріалами справи доведено, що спірний будинок до 1990 року відносився до колгоспного двору, тому у відповідності до вимог Закону "Про власність" частка кожного із зареєстрованих 6 осіб у 1/2 частині будинковолодіння станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 становила по 1/12 від 1/2 будинковолодіння, а не як зазначив позивач у позовній заяві по 1/10, виходячи із 5 членів, оскільки не було враховано народженого ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідача ОСОБА_2 .

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що частка позивача підлягає зміні із 13/50 до 10/36, оскільки самому позивачу належала на праві власності після ліквідації колгоспного двору 1/12 частка, а також ним успадкована частка після смерті його батька ОСОБА_4 (на момент смерті батька позивач був неповнолітній) в порядку спадкування за законом першої черги та по 1/12 часток його діда ОСОБА_5 та бабці ОСОБА_6 відповідно до спадкування за заповітами.

Колегія суддів вважає, що є правильним висновок суду щодо визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності на спірний жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, видане 26 липня 1996 року, записане в реєстрову книгу № 4 з реєстром № 409 за ОСОБА_7 на підставі рішення виконавчого комітету Шманьківської сільської ради за № 21 від 25 липня 1996 року, оскільки згідно погосподарської книги за № 3 за 1986-1990 роки особовий рахунок НОМЕР_5 ОСОБА_7 належала 1/2 частина будинку в колгоспному дворі. Тобто станом на 15 липня 1991 року ОСОБА_7 була власницею тільки половини будинку, а не всього. Крім того, у вищезгаданому рішенні вказано, що будинковолодіння згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок НОМЕР_9 належить ОСОБА_7 . Дані факти не відповідають дійсності, оскільки згідно погосподарської книги особовий рахунок за номером НОМЕР_9 рахувався за ОСОБА_9 , ОСОБА_7 належав особовий рахунок за № НОМЕР_5 .

Власниками другої половини будинку (особовий рахунок НОМЕР_4 ) були ОСОБА_5 разом із іншими членами сім`ї (виписка з погосподарської книги № 3 за 1986-1990 роки).

Вірним є висновок суду першої інстанції щодо визнання недійсним також свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 13 серпня 2004 року на ім`я ОСОБА_1 , оскільки, складаючи заповіт ОСОБА_7 не була власницею всього будинковолодіння.

Посилання апелянтів на рішення № 42 від 25.12.2002 року про закриття погосподарського номера на підставі заяви ОСОБА_5 і про прописку його сім`ї на особовий рахунок ОСОБА_7 свідчить про те, що вони знали, що ОСОБА_7 є власницею всього будинковолодіння і вчасно не оскаржували його, не заслуговують на увагу, оскільки члени сім`ї ОСОБА_8 цим рішенням не позбавляються права власності на належні їм частки в даному будинковолодінні.

Пунктом 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Що ж стосується тверджень апелянтів на те, що ОСОБА_3 пропущено строк позовної давності при звернені до суду за захистом порушеного його права не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, оформленням спадщини на земельні ділянки в 2016 році після смерті діда та баби на користь позивача займалась саме ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності посвідченої Шманьківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області 25.06.2013 року за реєстровим № 61, що підтверджується також інформацією Чортківської районної державної нотаріальної контори за № 257/02-14 від 14.05.2021 року та вказаний факт не спростований відповідачкою ОСОБА_1 , так як всі дії по оформленню спадщини вчинялись останньою: витребовувала у Шманьківської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та надавала нотаріусу довідку за №108 від 18.02.2016 року та довідку за № 107 від 18.02.2016 року.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_3 про порушене його право власності в даному будинку і про те, що ОСОБА_1 є єдиною власницею спірного будинку і відсутня його частка у ньому, дізнався в лютому 2020 року при його зверненні із позовом до суду про визнання його втратившим право на користування житловим приміщенням в спірному будинку.

Крім того, оформивши право власності на частину спадкового майна (земельні ділянки, належні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) у 2016 році, ОСОБА_3 не обмежений часом у дооформленні іншої частини спадкового майна згідно заповітів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 08.09.2004 року в яких вказано розпорядження на все майно, де б воно не було і з чого б не складалось і все те, що їм належало на день смерті, чим спростовуються доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності.

Отже, враховуючи вимоги статті 257, 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, суд першої інстанції підставно рахував, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення в частині визначення часток майна у колгоспному дворі і спадкування їх ОСОБА_3 . Як після смерті батька, так і по заповітах підлягає зміні, а решта рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в межах ними понесених у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року змінити, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 10/36 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

В решті рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року залишити без зміни.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 березня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак