Справа № 2-306/10
Провадження № 4-с/524/26/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судових засідань Швець Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барти Катерини Олександрівни

УСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барти К.О.; просила суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на її кошти на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» від 27.01.2022 року у виконавчому провадженні № 56090401.

Скарга обґрунтована тим, що постановою державного виконавця від 27.01.2022 року на її кошти, які знаходяться на рахунку АТ КБ «ПриватБанк», накладено арешт у виконавчому провадженні № 56090401. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що Автозаводським ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження про стягнення з неї заборгованості користь ПАТ «Банк Форум» боргу. Проте, у зв`язку з накладенням арешту на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», на який їй приходить зарплата, вона не має можливості погасити вказану заборгованість.

Скаржник скаргу підтримала просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барта К.О. у судове засідання не з`явилася, про дату розгляду скарги повідомлялася належним чином, письмово про причини неявка суд не повідомляла, заперечень на скаргу суду не направила.

Представник правонаступника стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» у судове засідання не з`явився, про дату розгляду скарги повідомлявся належним чином, на адресу суду заперечень на скаргу не направив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне:

На примусовому виконанні в Автозаводському ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 56090401 з примусового виконання виконавчого листа № 2-306/10, виданого 26.04.2017 року Автозаводським районним судом міста Кременчука, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форум» заборгованості за основним боргом, відсотками та пенею в розмірі 5 660,05 доларів США, штрафу в розмірі 51 273 грн 38 коп., державного мита в розмірі 462 грн 05 коп. та 250 грн 00 коп. витрат судового процесу. Правонаступником стягувача АТ «Банк Форум» є ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» .

03.04.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

28.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення 20% із зарплати ОСОБА_1

27.01.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Вирішуючи скаргу, суд враховує наступне:

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 4 ст. 71 передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) припинення виконавчого провадження;

6) закінчення виконавчого провадження.

Ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У ході виконавчого провадження державний виконавець, зобов`язаний розглядати заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закону) виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 цього Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно абзацом 2 ч. 2 ст. 59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Отже, державний виконавець діяв у відповідності до положень спеціального закону Закону України «Про виконавче провадження», накладений арешт на грошові кошти боржника, на відповідному рахунку, окрім тих, звернення стягнення на які заборонено законом в межах суми стягнення 143 258 грн 42 коп.

Водночас, ОСОБА_1 надала докази того, що поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» є рахунком для отримання заробітної плати. Даних про те, що зазначений рахунок використовується ОСОБА_1 для отримання й інших доходів немає.

Постановою державного виконавця від 28.05.2019 року відраховується 20% із заробітної плати боржника.

Отже, з одного боку накладення арешту на рахунок для виплати заробітної плати ставить боржника у скрутне становище, залишаючи без засобів для існування. З іншого боку за рахунок коштів, які накопичуються на цьому рахунку, рішення суду не виконується, оскільки на підставі постанови державного виконавця від 28.05.2019 року рішення виконується шляхом утримання 20% її заробітної плати на користь стягувача бухгалтерією установи, де ОСОБА_1 працює.

Відповідно до частини другої статті 451 Цивільного процесуального Кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ураховую викладене, скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до статей 353, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Барти Катерини Олександрівни про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», винесену 27.01.2022 року у виконавчому провадженні № 56090401.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Суддя Ж.О. Кривич