Справа № 342/1375/21
Провадження № 2/342/166/2022
05 квітня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Качуровського Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Візінська Галина Василівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок,
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Візінська Г.В., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в цілому.
В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що ОСОБА_6 була головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по АДРЕСА_1 . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,6900 га.
На момент припинення колгоспного двору у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова домогосподарства ОСОБА_6 ; син ОСОБА_2 ; дочка ОСОБА_1 ; зять ОСОБА_3 ; онук ОСОБА_4 ; онука ОСОБА_7 .
Отже, право власності на вищезгаданий житловий будинок, як майно колгоспного двору, після припинення колгоспних дворів в Україні, належить на праві спільної часткової власності всім членам колгоспного двору в рівних частинах, в даному випадку по 1/6 частці кожному.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши заповіт, відповідно до якого належне їй майно заповіла позивачці.
Після смерті матері позивачка прийняла спадщину, успадкувавши земельну ділянку, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дане майно. Однак, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нього. Позивачці належить право власності на 1/6 частку у майні колишнього колгоспного двору, як його члену, та на 1/6 частку як спадкоємцю після смерті ОСОБА_6 . Відповідачі від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору відмовилися на користь позивачки. Ринкова вартість житлового будинку, що по АДРЕСА_1 становить 75 000,00 грн.
Провадження у даній справі відкрито 30.11.2021, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 09.02.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.03.2022.
Судовий розгляд справи по суті 02.03.2022 не відбувся та за клопотанням представника позивачки відкладено на 28.03.2022.
Судовий розгляд справи по суті 28.03.2022 не відбувся за повторним клопотанням представника позивачки, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 05.04.2022.
Позивачка та її представник адвокат Візінська Г.В. у судове засідання 05.04.2022 не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, зазначивши, що заявлені вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити.
Відповідачі у судове засідання 05.04.2022 не з`явилися, надіслали до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. В заявах також зазначили, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи колгоспного двору. Їм, як членам колишнього колгоспного двору, може належати 1/6 частка в майні вказаного господарства. Однак, відповідно до ч.3 ст.12, п.2 ч.1 ст.346 ЦК України вони відмовляються від свого майнового права, оскільки не приймали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, отже не претендують на частку в майні двору. У зв`язку з наведеним, відповідно до ч.1, ч.3 ст.347 ЦК України, відмовляються від права на частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.
Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.
Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Копія довідки про об`єкт нерухомого майна № 106, видана 29.09.2021 ФОП ОСОБА_8 згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» на 31.12.2012, свідчить, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989, яка є головою колгоспного двору; самочинно зведених будівель немає.
За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 7 грудня 1990 року N 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним /статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом зазначених вище нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Копіями з погосподарських книг Росохацької сільської ради за 1983-1985, 1986-1990, 1991-1995 роки стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_6 , - колгоспники.
Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.
На час набрання чинності ЗУ «Про власність» 15.04.1991 у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова колгоспного двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується випискою з погосподарської книги № 5 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданою 01.10.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-465.
Враховуючи наведене, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 25 грудня 2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 », актовий запис за № 808 від 25 грудня 2007 р.
За заповітом, посвідченим 02.10.2014 секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 26, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , 1965 р.н.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25 від 08 жовтня 2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
На день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , правнук ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що стверджується випискою з погосподарської книги № 5 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданою 01.10.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-465.
Про те, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є дочкою ОСОБА_6 свідчать копії: свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Росохацької сільської ради Городенківського району, запис за № 37 від 21 листопада 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження; повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 16.03.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, з якого слідує, що позивачка при укладенні шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_10 », актовий запис № 2 від 01 лютого 1983 р. в Книзі реєстрації шлюбів.
Отже, позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_6 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_6 входить також 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.
Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. № 379/02-31 від 15.11.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємцем не надано оригінал правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності померлої на спадковий житловий будинок.
Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 08.09.2021, житловий будинок споруджено у 1990 р., господарські будівлі та споруди у 1986, 1987, 1991 роках. Їх ринкова вартість на 25 жовтня 2021 р. становить 75 000 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За даним господарством числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,06 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,6900 га, що стверджується випискою з погосподарської книги № 5 с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області за 1991-1995 р.р., виданою 01.10.2021 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради за № 15-465.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 285797833, сформованої 19.11.2021, відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивачки право власності, набуте раніше на законних підставах.
Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, після смерті матері ОСОБА_6 успадкувала 1/6 частки у житловому будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлій як члену колишнього колгоспного двору, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на дане нерухоме майно.Крім того, позивачці належить 1/6 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/6 (1/3) частки.
Згідно поданих до суду відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 власноручно написаних заяв, останні визнають позов в повному обсязі та не заперечують щодо визнання позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі №588/1311/17 від 15.06.2020.
Суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою права власності на спадковий житловий будинок в цілому, оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правомірно набули право власності на 1/6 частки даного житлового будинку та не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.
Враховуючи наведене, суд не може взяти до уваги заяви відповідачів про визнання позовних вимог.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за заповітом.
При винесенні рішення судом враховується те, що згідно постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області віднесена до Коломийського району Івано-Франківської області.
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Візінська Галина Василівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського району) Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

представник позивачки ОСОБА_15 , місце знаходження: АДРЕСА_2 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область;

відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

відповідачка ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківський район), Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Повний текст судового рішення складено 05.04.2022.

Суддя: Андріюк І.Г.