Справа № 202/5857/21
Провадження № 2/202/550/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Ярличенка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову послалася на те, що позивачем в червні 2021 року до Центру надання адміністративних послуг м. Дніпра «Лівобережний» було подано повний пакет документів для приватизації житлового приміщення №107 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

27.08.2021 року позивачем була отримана відповідь від Департаменту житлового господарства ДМР від 13.08.2021р. №3/16-3759, в якій зазначено, що Департамент житлового господарства ДМР не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету ДМР щодо передачі їй у власність житлового приміщення №107 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 . Рішення мотивоване тим, що позивачем не надані документи, що підтверджують законні підстави щодо вселення та реєстрації в прим. №107 за адресою АДРЕСА_2 .

Вважає рішення Департаменту житлового господарства ДМР від 13.08.2021 р. №3/16-3759 неправомірним та незаконним, оскільки нею було надано всі необхідні документи, які підтверджують законні підстави щодо вселення та реєстрації в прим.107 за адресою. АДРЕСА_2 . Ордер від 05.06.2018 року №93, серія АЖ на жилу площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 виданий позивачу на підставі рішення адміністрації КП ДПБК «Дніпро» від 05.06.2018 року ніким не оспорювався і недійсним не визнавався, тому за захистом своїх права позивач вимушена звернутися до суду.

Просила суд: визнати рішення Департаменту житлового господарства ДМР від 13.08.2021 року № 3/16-3759 неправомірним, зобов`язати Департамент житлового господарства ДМР вчинити дії з оформлення передачі у власність ОСОБА_3 житлового приміщення № 107 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 вересня 2021 року, головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 28 вересня 2021 року відкрито провадження у справі.

01.11.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заявувідповідно до якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вказав, що Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» не мало законних підстав видавати ордер від 05.06.2018 року №93 серія АЖ на зайняття жилої площі в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з тим, що відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 28.12.2011 №1718 (зі змінами) та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 справа №202/8411/15-ц Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» було зобов`язано передати вищевказаний гуртожиток разом з відповідною документацією у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра, а тому фактичним власником була територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Звернув увагу на те, що, відповідно до ст.58 ЖК УРСР ордер є дійсним протягом 30 днів. В поданому позивачем пакеті документів була надана копія ордера від 07.06.2011 року №37 серія АЖ на жилу площу у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , але через власну бездіяльність позивач не зареєструвалася за вказаною адресою та нею була втрачена можливість реалізації права на приватизацію зазначеного приміщення у гуртожитку.

Крім того, з копії паспорту ОСОБА_3 вбачається, що 07.09.1975 року між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Відповідно до витягу з реєстру юридичних осіб фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» керівником підприємства є Саляк Олексій Богданович, який напевне є сином ОСОБА_3 та який посвідчував вказані ордери видані позивачу від 07.06.2011 №37 серія АЖ та від 05.06.2018 року №93 серія АЖ, що свідчить про зловживання службовою особою підприємства своїми повноваженнями та дає додаткові підстави про безпідставність їх видачі. Просив відмовити ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 20.12.2021 року в якості третьої особи було залучено Дніпровську міську раду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача та третьої особи, проти позову заперечував, просив суд у його задоволенні відмовити, оскільки їх дії відповідають вимогам закону. Вказав, що позивачем вибрано неналежний спосіб захисту.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши докази по справі, дійшов наступного висновку.

13 жовтня 1994 року між Фондом комунального майна Дніпропетровської обласної ради народних депутатів та Організацією орендарів Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату "Дніпро" було укладено договір №56 купівлі-продажу державного майна Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро», зареєстрований рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №550-Р від 14.10.1994 року, відповідно до якого Фонд комунального майна Дніпропетровської обласної ради народних депутатів продав, а Організація орендарів Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» придбала державне майно - цілісний майновий комплекс Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро».

Згідно з актом передачі майна державного підприємства від 14 грудня 1994 року продавець передав, а Покупець прийняв майно вартістю 738496 тис. крб., у тому числі будівлю адміністративно-побутову (гуртожиток) по

АДРЕСА_4 не увійшов до статутного фонду КП ДПБК «Дніпро» та був переданий йому в користування (на баланс).

28 грудня 2011 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 1718 від «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з цим рішенням вирішено прийняти в комунальну власність територіальної громади міста на баланс Комунального житлового експлуатаційного підприємства - 26 гуртожиток літ. А-9 загальною площею 4730,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , від Колективного підприємства «Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» згідно з актом прийняття-передачі (п. 1 рішення).

Відповідно до пункту 2.4 цього рішення КП ДПБК «Дніпро» повинно після прийняття цього рішення підписати акт прийняття-передачі об`єкта нерухомого майна (п. 1 рішення) у комунальну власність територіальної громади та надати його на затвердження міському голові.

Пунктом 5.1 передбачено, що КЖЕП 26 після передачі зовнішніх інженерних мереж електро-, тепло-, газо-, водопостачання та водовідведення повинно прийняти на баланс об`єкт нерухомого майна (п. 1 цього рішення).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1430 від 13.11.2012 року були внесені зміни та доповнення до рішення виконкому міської ради від 28.12.2011 року № 1718 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема, пункт 1 рішення викладено в новій редакції: «Прийняти у комунальну власність територіальної громади міста на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради гуртожиток літ. А-9, А1-1 загальною площею 4730,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , від Колективного підприємства «Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро», а пункт 2.4 рішення виключено.

01 листопада 2018 року складено Акту приймання-передачі відомчого житлового фонду гуртожитку по АДРЕСА_2 в комунальну власність від 01 листопада 2018 року (комісія створена відповідно до рішення міської ради від 13.04.2017 року №46/19).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №275898459 від 21.09.2021 року гуртожиток, об`єкт житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_2 належить на праві комунальної власності Територіальній громаді міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, номер запису про право власності 36465706, дата реєстрації 05.05.2020. Підстава для реєстрації: витяг з Реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громадим міста Дніпра, серія та номер:6141, виданий 07.04.2020, видавник: департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

11 вересня 2009 року, ОСОБА_3 КП ДПБК «Дніпро» було видано ордер на жилу площу в гуртожитку № 24 серія АЖ на право зайняття жилого приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_5 , площею 88,1 кв.м. Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу КП ДПБК «Дніпро» від 11 вересня 2009 року.

Згідно з копією Довідки Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» від 12.01.2011 року №122/01, 20.12.2010 року на замовлення КП ДПБК «Дніпро» КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» було проведено первинну інвентаризацію адміністративно побутової будівлі гуртожитку в АДРЕСА_2 та виготовлено технічний паспорт на будівлю. В зв`язку з інвентаризацією відбулася зміна нумерації кімнат і приміщень гуртожитку. Номер житлового приміщення №100 в якому мешкає ОСОБА_3 загальною площею 88,1 кв.м. (в т.ч. житлова площа 62,7 кв.м.) в гуртожитку по АДРЕСА_2 змінився на №107.

07 червня 2011 року Колективним підприємством Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» видано ОСОБА_3 ордер на жилу площу в гуртожитку АДРЕСА_6 , загальною площею 88,1 кв.м. (в тому числі житлова площа 62,7 кв.м.). Ордер видано на підставі Рішення адміністрації Колективного підприємства Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» від 06.06.2011 року.

Відповідно до Протоколу №14 зборів адміністрації КПДПБК «Дніпро» від 06 червня 2011 року, вирішили враховуючи зміни нумерації приміщень в гуртожитку про АДРЕСА_2 , у зв`язку з проведенням первинної інвентаризації видати ОСОБА_3 ордер на жиле приміщення АДРЕСА_7 .

05 червня 2018 року ОСОБА_3 на підставі Рішення адміністрації КП ДПБК «Дніпро» від 05.06.2018 року, Колективним підприємством Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» видано ордер на жилу площу в гуртожитку №93, серія АЖ на право зайняття жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_3 , загальною площею 88,1 кв.м. (житлою 62,7 кв.м.).

Згідно з протоколом №23 зборів адміністрації Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» від 05 червня 2018 року розглянувши заяву ОСОБА_3 про видачу нового ордеру в гуртожитку по АДРЕСА_2 , оскільки в реєстрації їй було відмовлено у зв`язку з пропуском 30 денного терміну з моменту видачі ордеру ( №37 від 07.06.2011 року), вирішили видати ОСОБА_3 ордер на житлове приміщення №107 загальною площею 88,1 кв.м. в гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Згідно з копією паспорту громадянки України ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 остання зареєстрована з 11.09.2009 року по 05.07.2018 року за адресою АДРЕСА_5 . З 05.07.2018 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Листом Департаменту Житлового господарства Дніпровської міської ради від 13.08.2021 року за № 3/16-3759 щодо розгляду заяви ОСОБА_3 стосовно приватизації житлового приміщення №107 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_8 , повідомлено, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо передачі у власність жилого приміщення у гуртожитку, оскільки ОСОБА_3 не надані документи, що підтверджують законні підстави щодо вселення та реєстрації в приміщенні 107 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами третьою, п`ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянам ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Згідно зі ст.59 ЖК Української РСР Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Згідно зі ст.128 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати в гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи в управлінні яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст.129 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Отже ордер на жиле приміщення є адміністративним актом, що видається органом до компетенції якого входить вирішення питань, пов`язаних з наданням житлових приміщень. Ордер видається за єдиною формою, що встановлена у додатку N 7 до Правил квартирного обліку та дійсний протягом 30 днів. Після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Згідно з п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку (21 кв.м. загальної площі на кожного мешканця та 10кв.м. додатково на сім`ю) один раз.

Відповідно до ст. 8 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Відповідно до п. 17 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до п. 18 вказаного Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Як вбачається із матеріалів справи, Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради, листом № 3/16-2759 від 13.08.2021 року повідомлено про те, що, департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо передачі у власність житлового приміщення в гуртожитку, оскільки відповідно до ст.58 Житлового кодексу Української РСР ордер дійсний протягом тридцяти днів. В поданому пакеті документів надана копія ордера від 07 червня 2011 року №37 серія АЖ на жилу площу у гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання громадян зареєстрованих у жилому приміщенні (кімнаті, кімнатах) у гуртожитку від 15.06.2021 року №582 та відповідно до відмітки про реєстрацію постійного місця проживання громадянина в паспорті громадянина України, наймач зареєстрований за вказаною адресою 05.07.2018. Ордер від 05 червня 2018 року №93 серія АЖ, на жилу площу у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 виданий на підставі рішення адміністрації Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» від 05.06.2018, на ім`я ОСОБА_3 , видано з перевищенням повноважень, у зв`язку з тим, що відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 28.12.2011 №1718 (зі змінами) Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» зобов`язано передати вищевказаний гуртожиток разом з відповідною документацією у комунальну власність територіальної громади міста.

В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у справі №202/8411/15-ц від 16 березня 2016 року зобов`язано Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» передати гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із об`єктами інженерної інфраструктури, що його обслуговують, до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська; зобов`язано Дніпропетровську міську раду прийняти в комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська від Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із об`єктами інженерної інфраструктури, що його обслуговують.

Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта стаття 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 761/33286/15 (провадження № 61-9148св19) зазначено, що: цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що ОСОБА_3 було видано Колективним підприємством Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» ордер на зайняття в гуртожитку кімнати 100 в будинку по АДРЕСА_2 , в подальшому після зміни номеру приміщення на 107, позивачу 07 червня 2011 року було видано ордер на зайняття даного приміщення, та в передбачений законом 30-ти денний термін ОСОБА_3 в спірному приміщенні не зареєструвалася, та залишилася бути зареєстрованою в кімнаті №100, а лише 05.07.2018 року вона зареєструвалася в приміщенні АДРЕСА_7 на підставі повторного ордеру виданого Колективним підприємством «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» 05 червня 2018 року, однак повторна видача ордеру на зайняття житлового приміщення не передбачена ЖК Української РСР.

Окрім того, суд приймає до уваги доводи представника відповідача, про те, що Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» не мало законних підстав видавати ордер від 05.06.2018 року №93 серія АЖ на зайняття жилої площі в гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 28.12.2011 №1718 (зі змінами) та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2016 справа №202/8411/15-ц Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» було зобов`язано передати вищевказаний гуртожиток разом з відповідною документацією у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра, тому фактичним власником була територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, тому ордер Колективним підприємством «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» видано з перевищенням повноважень.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про обрання позивачем неналежного способу захисту.

Із матеріалів справи вбачається, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради №3/16-3759 від 13.08.2021 року, як орган приватизації державного житлового фонду діяв відповідно діючого законодавства та повідомив позивача щодо відсутності законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо передачі у власність жилого приміщення АДРЕСА_7 , оскільки ОСОБА_3 не надані документи, що підтверджують законні підстави щодо вселення та реєстрації в жиле приміщення 107 за адресою: АДРЕСА_8 , тому оцінюючи докази в їх сукупності суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог вцілому.

Крім того, суд звертаючи увагу на заявлені позивачем вимоги в частині зобов`язання Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради як органу приватизації державного житлового фонду, вважає що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав не передбачено ч. 2 ст. 16 ЦК України та в порядку цивільного судочинства не передбачено можливості зобов`язання органів державної влади та місцевого самоврядування до вчинення певних дій. До того ж, суд, захищаючи порушені права громадян, не може підміняти функції окремих органів, в тому числі і органів приватизації. Так, порядок приватизації майна встановлений Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись: ст.41 Конституцій України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», ст. 345 ЦК України, ст.ст.1,2,5,9,58,59,128,129 ЖК України, ст.ст. 4, 13, 81,82,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, вул.Воскресенська, 16), третя особа Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.75, РНОКПП: 26510514), про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.04.2022 року.

Суддя Л.П. Слюсар