Справа № 2-1197/11
Провадження № 4с/932/8/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі судового засідання Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , де стягувачем зазначено ТОВ «Лекснавігатор», на бездіяльність Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо клопотання про скасування заходів примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із скаргою на бездіяльність Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра щодо клопотання про скасування заходів примусового виконання. В обгрунтування скарги заявник посилається на те, що на примусовому виконанні у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська № 2-1197/11 від 06.12.2003 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованості в сумі 77826,55 грн. у період з 16.01.2014 року по 19.06.2014 року (ВП № 41492748) та з 03.10.2014 року по 01.12.2014 року (ВП №44923507). Виконавче провадження № 41492748 було завершено 19.06.2014 року на підставі вимог п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» так як у результаті вжитих державним виконавцем заходів з`ясувати місце знаходження боржника та перевірити його майновий стан не виявилось можливим, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку боржника та його майна виявилось безрезультатними.

Виконавче провадження №44923507 було завершено 01.12.2014 року на підставі вимоги п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», так як у результаті вжитих державним виконавцем заходів з`ясувати місце знаходження боржника та перевірити його майновий стан не виявилось можливим, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку боржника та його майна виявилось безрезультатними. Начальником ВДВС Новокодацького району міста Дніпра Нікітюком І.П. встановлено, що виконавчий лист, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська № 2-1197/11 від 06.12.2003 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованості в сумі 77826,55 грн. не підлягає виконанню, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. У відповідності до п.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, головним виконавцем Новокадацького ВДВС м. Дніпра Батрак Є.В. визначено строком повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-1197/11 від 06.12.2003 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованості в сумі 77826,55 грн., 01.12.2015 року, тобто один рік,

Заявник також посилається на те, що відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходженням його майна. У своїй відповіді від 06.02.2020 року на його звернення начальник ВДВС Новокодацького району міста Дніпра Нікітюк І.П. зазначив, що перевіркою АСВП станом на 06.02.2020 року ВП № 41492748 та ВП №44923507 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська № 2-1197/11 від 06.12.2003 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованості в сумі 77826,55 грн., які перебували на виконанні у ВДВС у вищевказаний період, завершені на підставі вимог п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а будь-які інші виконавчі документи стосовно боржника ОСОБА_1 окрім вищезазначеного, на примусове виконання до відділу не надходили та на виконанні не перебувають, тому можна зробити висновок, що вимоги ч.4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем не були виконані. Заявник вказує на те, що у п.20 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню, виконавець, керуючись ч.4 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження. Він звернувся до начальника ВДВС Новокодацького району міста Дніпра Нікітюка І.П. 18.11.2021 року з клопотанням про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання ВП № 41492748 та ВП №44923507, але відповіді і досі не отримав.

Посилаючись на зазначене, заявник просить у скарзі зобов`язати ВДВС Новокодацького району м. Дніпра у відповідності до ч.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» скасувати заходи примусового виконання, здійснені під час виконання ВП № 414922748 та ВП № 44923507 та надати йому докази того, що виконавчий лист № 2-1197/11 від 06.12.2003 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно промисловий банк» боргу в сумі 77826.55 грн., виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, підлягає виконанню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою судді від 21.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

24.01.2022 року від Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду надійшов Відзив на скаргу ОСОБА_1 , в якому викладено прохання про залишення скарги без задоволення. В обгрунтування заперечень проти скарги у Відзиві зазначено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП № 41492748 з примусового виконання виконавчого листа №2-1197/11, виданого 06.12.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» суми боргу в розмірі 77826,55 грн., по якому державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 19.06.2014 року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Також, у провадженні відділу перебувало виконавче провадження АСВП № 44923507 з примусового виконання виконавчого листа №2-1197/11 від 06.12.2013 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інпромбанк» заборгованості у сумі 77 777,51 грн. Постановою виконавця від 01.12.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна. Вказані виконавчі провадження знищенні за спливом строку зберігання, на цей час у провадженні відділу інші виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 не перебувають. Як зазначено у Відзиві на позов, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент перебування виконавчого документу на примусовому виконанні у відділі, не передбачає зняття арешту з майна боржника. Отже, у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 . Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції 15.12.1999 за № 865/4158, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої ст. 47 вказаного Закону, виконавче провадження не є закінченим, тому державному виконавцю і не надано право на зняття арешту з майна боржника, правові наслідки, передбачені ч.2 ст.50 вказаного закону (зняття арешту, накладеного на майно боржника), не наступила. Також у Відзиві зазначено, що заявник звернувся із даною скаргою з порушенням встановлених ЦПК України строків.

24.01.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшли письмові Заперечення на Відзив на скаргу.

24.01.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить доповнити викладену ним прохальну частину скарги, в якій він просить скасувати заходи примусового виконання, здійснені під час виконання ВП № 414922748 та ВП № 44923507, словами: та зняти арешти з майна боржника.

У наданій суду заяві представник ОСОБА_1 просив справу розглянути без його участі, скаргу задовольнити.

Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, в наданому суду Відзиві на скаргу просив розглянути справу у відсутність представника.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247, ст. 450 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконанні у Новокодацькому відділі державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (до перейменування Ленінський ВДВС), перебували виконавчі провадження АСВП № 41492748 та АСВП № 44923507 з примусового виконання виконавчого листа №2-1197/11, виданого 06.12.2013 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» суми боргу в розмірі 77826,55 грн. за період з 16.04.2014 року по 19.06.2014 року та за період з 03.10.2014 року по 01.12.2014 року.

16.01.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС, який згодом перейменовано на Новокодацький відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), було відкрито виконавче провадження № 41492748 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа від 06.12.2013 року.

Постановою державного виконавця Батрак Є.В. від 15.04.2014 року накладено арешт на кошти боржника у розмірі 77 826 грн. 55 коп.

Постановою державного виконавця Батрак Є.В. від 19.06.2014 року виконавчий документ по ВП № 41492748 було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність майна у боржника.

01.10.2014 року стягувачем повторно було пред`явлено виконавчий лист до виконання до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де 03.10.2014 року було відкрито виконавче провадження № 44923507.

Постановою державного виконавця Батрак Є.В. від 03.10.2014 року накладено арешт на кошти боржника на банківських рахунках у межах суми стягнення 77 777 грн. 51 коп.

01.12.2014 року державним виконавцем Батрак Є.В. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

На звернення з заявою від 05.12.2019 року ОСОБА_1 листом від 06.02.2020 року № 16663/20 начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) був повідомлений про стан перебування на виконанні у відділі виконавчих проваджень з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Судом також встановлено, що вказані виконавчі провадження знищенні за спливом строку зберігання, на цей час у провадженні відділу інші виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 не перебувають, що підтверджується змістом Відзиву Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

22.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із клопотанням про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання вищевказаних виконавчих проваджень, відповідь на дане клопотання боржником до суду не надана.

У Відзиві на скаргу Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначено, що заявник звернувся із даною скаргою з порушенням встановлених ЦПК України строків, разом з цим, суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд вважає, що, зважаючи на те, що предметом оскарження у даній скарзі є бездіяльність державного виконавця, що виразилась у не здійсненні за твердженням скаржника дій по зняттю арешту з майна, яка є триваючою, заявник звернувся до суду із даною скаргою в межах строку, передбаченого чинним законодавством України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», положення якого діяло на час повернення виконавчого документу, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. Такі ж положення передбюачені ч.5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час винесення постанов, виконавче провадження підлягає закінченню у передбачених ч.1 цієї статті випадках. При цьому даною нормою не передбачено такого випадку закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий лист повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника. Згідно з ч.1 та 2 ст. 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на час розгляду справи, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п.п. 4.11.1 пункту 4.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року № 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції 15.12.1999 за №865/4158 (в редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві) виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, викладене свідчить про те, що у разі повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі пункту 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанов про повернення), виконавче провадження не є закінченим. До того ж, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника. Тобто, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є не закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (зняття арешту, накладеного на майно боржника).

Вказане встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.09.2021 року, якою скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 14.04.2021 року у цивільній справі №932/845/20 за позовом ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ВАТ «Інпромбанк» про зняття арешту з майна, та закрито провадження у справі, і відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені цією постановою, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Таким чином, оскільки виконавчий документ № 2-1197/11 був повернений стягувачу на підставі діючих на той час положень п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» і виконавче провадження по його виконанню є не закінченим, у суда відсутні докази того, що сума боргу за вказаним виконавчим документом погашена у повному обсязі, у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з грошових коштів боржника ОСОБА_1 , тому вимоги скарги ОСОБА_1 про зобов`язання ВДВС Новокодацького району м. Дніпра у відповідності до ч.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» скасувати заходи примусового виконання, здійснені під час виконання ВП № 414922748 та ВП № 44923507, та зняття арештів з майна боржника задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню вимоги скарги ОСОБА_1 про зобов`язання ВДВС Новокодацького району м. Дніпра надати йому докази того, що виконавчий лист № 2-1197/11 від 06.12.2003 року про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно промисловий банк» боргу в сумі 77826.55 грн., виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, підлягає виконанню, оскільки статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено які саме відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення та на підставі яких саме виконавчих документів, а ст. 12 цього Закону визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Крім того, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з цим, у поданій до суду скарзі ОСОБА_2 не обгрунтовані його вищевказані вимоги, не надано доказів цим вимогам у розумінні положень ст.ст. 13, 447 ЦПК України, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

В зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про необхідність постановлення рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 , згідно зі ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, слід покласти на заявника ОСОБА_1 , стягнути з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 352-355, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги на бездіяльність Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо клопотання про скасування заходів примусового виконання.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева