Постанова

Іменем України

23 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 442/589/17

провадження № 61-15537 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Кінаш Олена Анатоліївна ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кінаш Олени Анатоліївни, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 серпня

2021 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М.,

Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2

про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона перебувала

з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2002 року

по 26 квітня 2016 року, від якого у них народилося двоє дітей:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що у неї з ОСОБА_2 виникають конфлікти, причиною яких

є нестабільне надання останнім матеріальної допомоги на утримання

їх дітей. ОСОБА_2 офіційно не працює, має нерегулярний дохід, проте

він зобов`язаний утримувати своїх дітей відповідно до положень статті 180 СК України. Догляд за дітьми вимагає значних коштів, а самостійно утримувати дітей їй складно. Зокрема, необхідно купувати одяг й інші речі для нормального фізичного та морального розвитку дітей.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у твердій грошовій сумі у розмірі 850,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 21 лютого 2017 року у складі судді Хомика А. П. позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі

850,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 січня 2017 року

і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 640,00 грн судового збору у дохід держави.

Суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав, передбачених СК України, для задоволення позову ОСОБА_1 . При цьому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, районний суд урахував матеріальне становище ОСОБА_1 , яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно їх утримувати, оскільки несе інші витрати, пов`язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, а також

ОСОБА_2 - платника аліментів, який є працездатною особою (працездатного віку), рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості. Визначений судом розмір аліментів відповідатиме інтересам дітей, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дітей) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою.

Суд першої інстанції розглянув справу без участі сторін, проте врахував заяву позивача про розгляд справи без її участі, а також заяву відповідача про розгляд справи без його участі, у якій він визнав позов ОСОБА_1 .

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

У січні 2021 року ОСОБА_2 оскаржив рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року

в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2021 року клопотання ОСОБА_2 задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 21 лютого 2017 року. Відкрито апеляційне провадження у справі

№ 442/589/17.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року закрито апеляційне провадження у справі № 442/589/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року.

Закриваючи провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції

виходив із того, що повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції було складено 21 лютого 2017 року, а апеляційну скаргу на нього відповідачем подано 12 січня 2021 року, тобто через більше ніж 3 (три) роки

та 10 місяців.

Крім того, апеляційним судом витребувано з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області справу № 442/8037/16-ц за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, про що було заявлено відповідне клопотання позивачем, з метою встановлення тієї обставини, що станом

на січень 2017 року ОСОБА_2 було відомо про наявність у провадженні суду також і даної справи (за позовом ОСОБА_9 про стягнення аліментів).

У матеріалах витребуваної апеляційним судом справи міститься заява

ОСОБА_2 від 31 січня 2017 року про часткове визнання ним позовних вимог з посиланням на наявність у суді ще й іншої справи - за позовом ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

що враховано при ухваленні районним судом судового рішення

від 13 лютого 2017 року у справі № 442/8037/16-ц. Відповідач указане судове рішення не оскаржив і тривалий час його виконував.

З урахуванням усіх встановлених обставин у їх сукупності, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що ОСОБА_2 було відомо про розгляд

судом у січні-лютому 2017 року даної справи - за позовом ОСОБА_1

до нього про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, а тому він

не є особою, не повідомленою про розгляд цієї справи. Отже, апеляційне провадження, яке було відкрите за апеляційною скаргою відповідача

на рішення суду першої інстанції від 21 лютого 2017 року, поданою до суду через більше ніж 3 (три) роки та 10 місяців після ухвалення цього рішення, підлягає закриттю. Суд послався на статті 358, 362 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_2 - адвокат

Кінаш О. А., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення

й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу

№ 442/589/17 із Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Надіслано іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих

до неї документів. Роз`яснено право подати відзив на касаційну скаргу

та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У жовтні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2022 року справу призначено

до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними

у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, закриваючи апеляційне провадження у даній справі, не врахував, що на момент ухвалення рішення суду першої інстанції процедура апеляційного оскарження вказаного рішення була врегульована нормами ЦПК України 2004 року. Разом із цим, апеляційна скарга відповідача на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого

2017 року подана у січні 2021 року, тобто у частині поновлення строку

на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апеляційний суд повинен застосувати норми діючого ЦПК України і в силу положень

пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки його не було повідомлено про розгляд справи, поновити строк на апеляційне оскарження

й переглянути справу.

Нормами ЦПК України не передбачено можливість закриття апеляційного провадження у справі після того, як таке провадження уже відкрито, а строк на апеляційне провадження поновлено. При цьому дану справу розглянуто судом першої інстанції без участі відповідача, рішення районного суду йому не направлялося.

Крім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про призначення

у справі почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач не підписував заяву про визнання ним позову, яку враховано судом першої інстанції

при вирішенні спору, а також заяву подібного змісту, яка міститься у справі № 442/8037/16. Указане клопотання апеляційним судом безпідставно проігноровано, а результати відповідної експертизи могли б підтвердити факт того, що ОСОБА_2 не було відомо у січні-лютому 2017 року

про розгляд у суді справи № 442/589/17. Тобто апеляційний суд безпідставно закрив правильно відкрите апеляційне провадження у даній справі.

Посилається також на відповідну судову практику Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Кінаш О. А., підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4

ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

15 грудня 2017 набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені

в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 13 Перехідних положень ЦПК України

у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).

Судочинство у судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, судові рішення, що ухвалені до 15 грудня 2017 року, тобто до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими

ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Указана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі № 54/329, а також у постановах Верховного Суду, зокрема, від 19 грудня 2018 року у справі № 904/9428/13, від 11 вересня 2019 року у справі № 910/15481/17 та від 25 листопада 2020 року у справі № 2-9436/2007 (провадження № 61-10856св20).

Відповідно до положень частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року

апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні

у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

За правилами частини третьої статті 354 та частини другої статті 358

ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку

на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, однак строк на апеляційне оскарження може бути поновлений у разі подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Суд повинен звертати увагу та дослідити усі доводи заявників, врахувати тривалість строку, який пропущено, поведінку заявників протягом цього строку. Суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини

і основоположних свобод та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним

і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на апеляційне оскарження судового рішення напряму залежить

від обізнаності про наявність судового спору та своєчасності отримання судового рішення суду першої інстанції.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Встановлено, що у даній справі ОСОБА_2 у січні 2021 року оскаржив

в апеляційному порядку рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року.

Суд апеляційної інстанції, після поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження у справі, встановив,

що ОСОБА_2 було відомо про розгляд судом у січні-лютому 2017 року даної справи, а тому ухвалою від 16 серпня 2021 року закрив апеляційне провадження у справі № 442/589/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 21 лютого 2017 року.

У пункті 4 частини першої статті 358 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження

у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву

про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, поважність пропуску строку на апеляційне оскарження перевіряється до відкриття апеляційного провадження.

Разом із цим, підстави для закриття апеляційного провадження визначено

частиною першою статті 362 ЦПК України, зокрема:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Апеляційний суд не вказав, на підставі якого пункту частини першої

статті 362 ЦПК України закрив апеляційне провадження. У вказаній статті такої процесуальної можливості не передбачено.

При цьому згідно з частиною першої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України«Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням вищенаведеного, питання поновлення строку на апеляційне оскарження вирішується на стадії його відкриття. Поновивши пропущений процесуальний строк суд тієї ж інстанції не має повноважень переглядати це рішення або повторно досліджувати питання поновлення строку з інших підстав. Тому такий перегляд не може бути підставою для закриття апеляційного провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції безпідставно закрив апеляційне провадження у цій справі.

Подібний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові

від 21 жовтня 2020 року у справі № 2-517/07 (провадження № 61-2828св19).

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що ухвала апеляційного суду про закриття провадження у справі постановлена

без додержання норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати,

а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кінаш Олени Анатоліївни, задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець