УХВАЛА

з питань зловживання процесуальними правами

29.03.2022

м. Одеса

Справа № 522/16341/21

Провадження № 2/522/292/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Насарая А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу до позивача ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей.

01.10.2021 представник відповідача подав письмову заяву про визнання зловживанням процесуальними правами позивачем ОСОБА_3 . Просить:

- визнати подання позовної заяви про визначення місця проживання дітей зловживання процесуальними правами, оскільки позов між тими сторонами з тим же предметом вже подано до суду;

- визнати використання у позовній заяві ОСОБА_3 образливих та таких, що посягають на честь, гідність та ділову репутацію висловлювань відносно учасників процесу та їх представників зловживанням процесуальними правами;

- застосувати до ОСОБА_3 процесуальні заходи за зловживання процесуальними правами, а саме залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи засобами електронного зв`язку.

Треті особи проси розгляд справи здійснювати за їхної відсутності.

Заява відповідача обґрунтована тим, що до подання даного позову, в провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. В справі про стягнення аліментів відповідач 26.08.2021 подав зустрічний позов про визначення місця проживання дітей, копія якого вручена представнику позивача на електронну адресу. Проте 30.08.2021, знаючи, що у справі про стягнення аліментів буде вирішуватись питання про прийняття зустрічного позову, подала даний позов про визначення місця проживання дітей. Тобто, ОСОБА_3 подала позов про той самий предмет, де ті самі учасники справи, в той час як судом ще не було вирішено питання про прийняття зустрічного позову. Оскільки зустрічний позов перебував в провадженні суду це унеможливлювало відкриття провадження у даній справі за позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей. Ухвалою від 30.08.2021 (у справі № 522/8353/21) зустрічний позов було повернуто. Проте на той час ухвала була оскаржена, отже, вважає відповідач, в провадженні суду перебували два тотожні позови.

Також позивач використовує образливі висловлювання відносно відповідача та його представника, ставлячи під сумнів психічний стан здоров`я відповідача, що не відповідає дійсності. Висловлювання, що "ні відповідач, ні його адвокат не сприймають адекватно реальність" є такими, що принижують честь та гідність, ділову репутацію.

Представник позивача заперечила щодо даної заяви. Звернення ОСОБА_3 з позовною заявою про визначення місця проживання дітей є її законним процесуальним правом і ніяким чином не може бути розцінено як зловживання процесуальними правами. Крім того, сам факт подання ОСОБА_2 зустрічного позову в іншій справі, де він не був прийнятий судом та повернений та подання ОСОБА_3 в цей же день відповідного позову, не є зловживанням процесуальними правами, оскілький зустрічний позов не був прийнятий. Тим більше, ОСОБА_2 оскаржував ухвалу про повернення зустрічного позову і ухвалою від 22.12.2021 апеляційну скаргу було повернуто. Доводи відповідача про ніби-то нетактовну поведінку позивача вважає безпідставними.

Вирішуючи заявлене клопотання Суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав.

Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України). Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом.

При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи висловлення явної неповаги до суду чи учасників справи.

Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Суд не вбачає, що подання позовної заяви про визначення місця проживання дітей, в той час як у іншій справі інша сторона подала такий же зустрічний позов,зловживанням процемуальними правами. Подання окремого позову це право особи. У разі виявлення судом, що в провадженні суду перебувають тотожні позови, суд застосовує відповідні правові наслідки. Так, в межах розгляду справи про стягнення аліментів, зустрічний позов про визначення місця проживання дітей не був прийнятий суд. Оскарження відповідної ухвали не є перешкодою для подання нового позову.

Щодо доводів відповідача про використання позивачем образливих висловлювань, суд зазначає, що судом таких не встановлено, а в протилежному разі це не є підставою для залишення позову без розгляду. Крім того, особа, яка вважає, що має місце приниження її честі, гідності та ділової репутації, вправі вимагати відповідного захисту шляхом подання відповідного позову до суду.

Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання відповідача про зловживання позивачем процесуальними правами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 147, 258 - 260 ЦПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 01.04.2022.

Суддя Х.С. Ярема