Номер провадження: 22-ц/813/2542/22
Номер справи місцевого суду: 501/1874/20
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Альфа-Банк» - адвоката Байрамова Олександра Володимировича на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 березня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу, -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу у розмірі 54 460,02 грн (п`ятдесят чотири тисячі чотириста шістдесят гривень 02 копійки) та 2 102 грн 00 коп. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) в повернення судового збору. Обґрунтовуючи свої вимоги невиконанням ОСОБА_1 , належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.08.2011 року про стягнення заборгованості в розмірі 151 523,41 грн (а.с.1-6).

01 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму боргу відмовлено за необґрунтованістю (а.с.75-76).

29 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ТОВ «Альфа-Банк» - адвоката Байрамова Олександра Володимировича на рішення Ілічівського міського суду Одеської області від 01 березня 2021 року. Апелянт повідомляє, що 27.12.2005 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №2005/08/1111, пізніше, 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Апелянт зазначає, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 20000,00 доларів США. Апелянт зазначає, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.08.2011 року було задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 151523,41 грн. Апелянт вважає, що так як заборгованість була стягнута станом на 2011 рік, то за період прострочення виконання рішення суду має право стягнути з ОСОБА_1 3% річних та інфляційні втрати в межах строку позовної давності. Апелянт посилається на ст. 625 ЦК України та зазначає, що нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації за користування утримуваними грошовими коштами. На думку апелянта, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання сплатити заборгованість за договором не припинилося та тривало до фактичного виконання грошового зобов`язання 21 квітня 2015 року, а отже кредитор має право на отримання сум за весь час прострочення до 21 квітня 2015 року. Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 березня 2021 року та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість - 54460,02, а саме: заборгованість 3% на суму 13851, 77 грн, інфляційні втрати 40608,25 грн; стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн (а.с. 78-83).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника ТОВ «Альфа-Банк» - адвоката Байрамова Олександра Володимировича на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 березня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму боргу було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

23 липня 2021 року до Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Масловського Миколи Олександровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача вказав, що вважає суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому, представник відповідача зазначив, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2020 року у справі №2-1223/11 заяву представника АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження було у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано неподаною та повернуто.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості 3 % річних на суму тіла кредиту в розмірі 54 460,02 грн за період з 15.03.2017 року по 15.03.2020 року, який розрахований в гривні, не є безспірним доказом існування обов`язку відповідача сплатити три проценти річних від простроченої суми без надання доказів існування самого боргу. З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що позивач не мав права нараховувати проценти та інфляційні витрати за кредитом після стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 25.08.2011 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області, що набрало законної сили, а відтак позов задоволенню не підлягає (а.с. 76).

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу та без змін оскаржуване рішення, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Передавального акту на 11.10.2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк» (а.с. 7-12).

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2005 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №2005/08/1111, відповідно до умов якого позичальник отримала від кредитора кредит у розмірі 20000 дол. США (а.с. 17-20).

Відповідно до Виконавчого листа у справі №2-1223/11 від 13.10.2011 року на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 стягнено суму заборгованості за кредитним договором №2005/18/1111 в розмірі 151 523,41 грн (а.с. 21-22).

Відповідно до Передавального акту, наданого позивачем до позовної заяви, на 11.10.2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк» (а.с. 7-12).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що оскільки заборгованість за кредитним договором №2005/18/1111 від 27.12.2005 року була стягнута судом станом на 2011 рік, то він вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягував на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні втрати в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом з 15.03.2017 року на 15.03.2020 року складає 54 460,02 грн, яка складається з наступного: 13 851,77 грн - заборгованість 3% річних в порядку ст. 625 ЦК; 40 608,25 грн - інфляційні втрати (а.с. 23-25).

Апеляційний суд зазначає, що даний розрахунок було здійснено з урахуванням суми заборгованості у розмірі 151 523,41 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції було подано Заяву представника ПАТ «Укрсоцбанк» про добровільне часткове погашення боргу №08.506-297/37-11521, відповідно до яких боржник на виконання виконавчого листа №2-1223/11 сплатила безпосередньо на рахунок стягувача 74363,24 грн, тобто заборгованість складає 77160,17 грн (а.с. 69-71), що також підтверджується наявною у виконавчому листі відміткою (а.с. 22).

Також відповідно до квитанції від 13.01.2017 року в погашення заборгованості ОСОБА_1 сплатила на рахунок стягувача 2000 грн (а.с. 73).

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 18 березня 2020 року у справі №2-1223/11 заяву представника АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження було у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано неподаною та повернуто.

В подальшому, АТ «Альфа-Банк» до суду з відповідною заявою повторно не звертався.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження не відбулась. А отже, оскільки інших доказів, окрім Передавального акту матеріали справи не містять, то апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено здійснення заміни кредитора.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не доведено наявності заборгованості у заявленому розмірі, а також не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження здійснення заміни кредитора, апеляційній суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Альфа-Банк» - адвоката Байрамова Олександра Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

29.03.2022 року м. Одеса