Справа № 461/5226/21 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3922/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

22.06.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовувала тим, що приватним нотаріусом Остапенком Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис за № 285 від 13.03.2020 року про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 55 443 грн. 87 коп. Постановою державного виконавця Гордієнко Алли Миколаївни від 08.07.2020 року було відкрито виконавче провадження №62505118. Постановою державного виконавця від 14.07.2020 року звернуто стягнення на її доходи з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Постановою державного виконавця від 14.07.2020 року накладений арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках позивача. Постановою державного виконавця від 14.07.2020 року накладений арешт на майно позивача. На час звернення до суду із позовною заявою виконавче провадження тривало, що підтверджується скріншотом з Єдиного реєстру боржників. Вважає виконавчий напис незаконним, оскільки не погоджується із розміром заборгованості, а тому така не є безспірною. Також зазначає, що відповідач не надсилав їй жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що є самостійною підставою для скасування виконавчого напису. У зв`язку з наведеним позивач просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Ідея Банк , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.06.2021 року у справі №461/5226/21, про зупинення стягнення за виконавчим написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 13.03.2020 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 285, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Ідея Банк заборгованості за кредитним договором до вирішення спору по суті.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, відмовляючи у задоволенні її позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції застосував нечинні приписи постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 та не врахував, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом такий міг бути вчинений лише за умови укладення нотаріально посвідченого кредитного договору. Враховуючи, що договір, укладений між нею ( ОСОБА_1 ) та відповідачем (АТ «Ідея Банк») не був нотаріально посвідчений, нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний нею виконавчий напис. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.10.2021 року у справі № 361/4793/20. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що до складу заборгованості, стягнутої за виконавчим написом нотаріуса Остапенка Є. М. від 13.03.2020 року, входять також штрафні санкції, позовна давність до вимог про стягнення яких становить один рік. Разом з тим, штрафні санкції були стягнуті за строк, що перевищує 1 рік, а тому знаходяться поза межами строку позовної давності, що свідчить про незаконність виконавчого напису та порушення нотаріусом положень ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за які вона нарахована. Враховуючи, що вона ( ОСОБА_1 ) не погоджується з розміром заборгованості, така не є безпірною, що є підставою для скасування виконавчого напису нотаріуса про стягнення такої. Також зазначає, що відповідач не надсилав їй жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором, що є самостійною підставою для скасування виконавчого напису.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Між тим, у відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 06 травня 2020 року у справі№ 320/7932/16-ц(провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278 гс18).

Відповідно до п.3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

Верховний Суд України у постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15, зазначив, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Тобто, в основу розмежування понять спірної та безспірної заборгованості покладається не власне ставлення боржника до пред`явленої вимоги, а об`єктивна ознака, тобто фактичний склад і характер правовідносин. Вирішення питання, чи є заборгованість об`єктивно безспірною, залежить від того, чи надано нотаріусу перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №761/45042/16-ц, зазначив, що встановивши, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані усі документи, що підтверджують безспірність вимог кредитора та встановлені Переліком документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не вирішує спір про право, який існує між сторонами, а лише перевіряє безспірність заборгованості на підставі належних і допустимих доказів.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 липня 2018 року у справі №127/15911/17, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Судом встановлено, що 26.11.2018 року між ОСОБА_1 та AT «Ідея Банк» укладено договір кредиту та страхування № Z06.22091.004583553, відповідно до умов якого позивачка отримала від відповідача кредит у розмірі 49999 грн. та зобов`язалась повернути його в порядку та на умовах, передбачених договором.

04.02.2020 року AT «Ідея Банк» надіслало ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою позивачку було повідомлено про те, що в неї наявна заборгованість за кредитним договором № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року, вказано розмір заборгованості, а також з чого вона складається. ОСОБА_1 попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашеним в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги.

Вимога AT «Ідея Банк» про усунення порушення кредитних зобов`язань була направлена за адресою проживання позивача, що була зазначена ОСОБА_1 у кредитному договорі, та отримана останньою 12.02.2020 року, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 67).

В абзаці 2 підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Верховний Суд у п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі 6916/3006/17, зазначив, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Встановлено, що після спливу тридцяти днів з моменту надіслання ОСОБА_1 вимоги, остання не виконала покладені на неї зобов`язання за договором кредиту та страхування № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року.

Так, згідно довідки про ненадходження платежів № 12.4.4/31628 від 10.03.2020 року з моменту направлення позичальнику вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань оплат, спрямованих на повне виконання зобов`язань за договором № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року, на рахунки АТ «Ідея Банк» не надходило.

13.03.2020 року за заявою AT «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 10.03.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. вчинив виконавчий напис № 285, відповідно до якого пропонує стягнути з ОСОБА_1 на користь AT «Ідея Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Кредитного договору № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року, укладеного між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 02.01.2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.02.2020 року по 04.02.2020 року включно в розмірі: 14240,85 грн. строкового основного боргу, 22806,38 грн. простроченого основного боргу; 5438,68 грн. прострочених процентів; 40,66 грн. строкових процентів; 658,24 грн. строкової плати за обслуговування кредиту; 7065,85 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту; 3293,24 грн. пені; 1900 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 55443,87 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Aкціонерне товариство «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису №285. Зокрема, нотаріусу було надано: заяву AT «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.02.2020 року; довідку про ненадходження платежів; довідку-розрахунок заборгованості позичальника за кредитним договором № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року станом на 04.02.2020 року; виписку по рахунку позачальника за кредитним договором станом на 10.03.2020 року; кредитний договір № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року; список ф. №103, згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список згрупованих поштових відпрвлень; опис вкладення в цінний лист; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення; виписку по рахунку позичальника за кредитним договором станом на 10.03.2020 року; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року станом на 04.02.2020 року.

Постановою начальника відділу Шишацького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гордієнко Аллою Миколаївною від 08.07.2020 року відкрито виконавче провадження № 62505118 на підставі виконавчого напису №285, виданого 13.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Ідея Банк» невиплачених у строк грошових коштів у розмірі 55443,87 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що даними документами підтверджується факт того, що спірний виконавчий напис, вчинений 13.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем за №285 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № Z06.22091.004583553 від 26.11.2018 року у розмірі 55443,87 грн., відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законним та підлягає виконанню.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що безспірність заборгованості, яка була стягнута з позивача згідно спірного виконавчого напису нотаріуса, не залежить від того, погоджується позивач з її розміром, чи ні, оскільки вирішальним у даному випадку є саме документи, що подавалися нотаріусу для його вчинення, які підтверджують укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, а також свідчать про неналежне виконання умов останнього ОСОБА_1 ..

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що оскільки позивач не отримував від відповідача жодних повідомлень та вимог про усунення порушень зобов`язань, що також є самостійною підставою для скасування виконавчого напису, такі до задоволення не підлягають, оскільки судом встановлено, що 04.02.2020 року AT «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, якою позивача було повідомлено про наявність у неї заборгованості за кредитним договором та розмір такої, а також попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що суд застосував нечинні приписи постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826//20084/14, якою постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 в частині включення до Переліку розділу 2 ( щодо стягнення на підставі кредитних договорів) було визнано незаконною та нечинною, такі не беруться колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Постановою Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 355/1214/16-ц Верховний Суд підтвердив чинність постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, зазначивши при цьому, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку згідно п.3.5 пункту 3 глави 16 розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Колегія суддів вважає, що оскільки виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 (пункт 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172), така в цій частині залишається чинною на даний час.

Враховуючи наведене, оспорюваний ОСОБА_1 виконавчий напис вчинений нотаріусом у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відсутні.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у спр аві, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 28 березня 2022 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 березня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук