г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/316/22
Номер провадження 2/213/766/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №213/316/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Мотуз Олександр Володимирович, до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач в період з 04.02.1976 по 02.10.2009 працював на підприємстві відповідача на різних посадах, де підпадав під вплив шкідливих факторів, що стало причиною виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Первинним оглядом МСЕК від 27.10.1997 року йому було визначено 25 % втрати професійної працездатності, а при повторному огляді 02.11.2006 встановлено 25 % втрати професійної працездатності - безстроково. У зв`язку з отриманням хронічного професійного захворювання порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушений постійно проходити стаціонарне лікування, що завдає позивачу моральних страждань. Просить стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» на його користь 162 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Процесуальні дії у справі.

27.01.2022 позовна заява надійшла до суду.

31.01.2021 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Заяв та клопотань від сторін не надходило.

В зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 04.02.1976 року по 01.10.2009 року працював в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» помічником машиніста, машиністом екскаватора, слюсарем черговим та з ремонту обладнання ДФ. 02.10.2009 був звільнений у зв`язку із переведенням до ТОВ «Промисловий ремонт» за п.5 ст.36 КЗпПУ, звідки був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію 31.01.2013. Загальний стаж роботи позивача в ПРАТ «ІНГЗК» - становить 33 роки 07 місяців 28 днів.

Медичним висновком Криворізького НДІ гігієни праці та профзахворювань закладу охорони здоров`я ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 14.07.1997 позивачу встановлено діагноз: двосторонній кохлеарний неврит справа з помірною, зліва - зі значною стадією зниження слуху (II, III ст.). Захворювання визнано професійним, рекомендоване раціональне працевлаштування поза впливом шуму.

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23.09.1997, професійне захворювання позивача виникло за таких обставин: конструктивні недоліки машин, механізмів, обладнання. Причиною професійного захворювання зазначена довготривала робота в умовах впливу шуму, рівень якого перевищував ГДР у 2-4 рази.

З метою ліквідації і запобігання виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) комісією було запропоновано начальнику рудника «ІнГЗК» забезпечити машиністів екскаваторів засобами індивідуального захисту від шуму і суворо контролювати їх застосування.

Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, висновком медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 при первинному огляді 27.10.1997 встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25% (двосторонній хронічний неврит) по 01.10.1998. Згідно з довідкою профпатологічної МСЕК від 28.10.2004, позивачу встановлена ступень втрати професійної працездатності з 1 листопада 2004 року до 1 листопада 2006 року у розмірі 25 %. В подальшому, а саме: 02 листопада 2006 року позивачу встановлена ступень втрати працездатності у розмірі 25 % безстроково.

Наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема довідкою № 98 від 15.07.1997, випискою із історії хвороби за 2008 рік, індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 09.06.2006, з яких видно, що він потребує лікування, і проходив його в закладах охорони здоров`я з приводу скарг на зниження слуху на обидва вуха, періодичний головний біль, запаморочення.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі, до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст.58 Конституції України).

Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Висновок суду.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності - 25 %, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, втрата значного відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача (понад 33 роки) в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності внаслідок професійного захворювання - 25 % з 02.11.2006 року безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що вказує на погіршення стану його здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 75 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача - адвокат Мотуз Олександр Володимирович, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, .

Повне судове рішення складено 30 березня 2022 року.

Головуючий суддя В.В. Попов