ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2362/22 Справа № 211/350/20 Суддя у 1-й інстанції - Гіда О. С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

третя особа на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія Уніка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, ухваленого суддею Гіда О.С. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 23 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія Уніка», про стягнення моральної шкоди завданої злочином, який було уточнено 20 квітня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 23 липня 2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, у Криворізькому районі Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у якій було визнано водія ОСОБА_3 , який порушив вимоги п.п.1.5., 2.3. б), д) та 12.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого керований ним автомобіль виїхав на зустрічну смугу та зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 211440-120-120» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 ,який рухався у зустрічному напрямку.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки та на підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи або навчання.

Звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного вироком основного та додаткового покарання на підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цим вироком суду, частково задоволено цивільні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зокрема стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп., а на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто 50 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 , в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди - змінено та стягнуто з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп.

Позивач ОСОБА_1 звертає увагу на те, що вона не зверталась з цивільним позовом до відповідача в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР №1590 від 20.09.2017, у неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку 2 ст., перелом верхньощелепної пазухи та стінки орбіти ліворуч, забійні рани обличчя, повний вивих 21, 22, 23 зубів, перелом - вивих 11 зуба, що викликало в своєму перебігу синдром поліарганної недостатності, недостатність кровообігу 2Бст, неврологічний дефіцит (кома 1 ст.), вторинний менінгіт, які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Також позивач просила суд звернути увагу на той факт, що в результаті ДТП та протиправних дій з боку відповідача постраждала її донька, спричинені великі травми та завдано дуже великого болю та страждань, на протязі всього життя ОСОБА_2 знадобиться допомога лікарів та дуже значний час на реабілітацію.

Просила суд звернути увагу на той факт, що на досудовому слідстві відповідачем ОСОБА_3 їй та ОСОБА_4 було відшкодовано тільки 5 000 гривень 00 копійок, коли їх дитина знаходилася в лікарні, однак після цього ОСОБА_3 не здійснював ніякої матеріальної допомоги.

На сьогоднішній день у Довгинцівському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_3 на підставі виконавчих листів, які видані Криворізьким районним судом Дніпропетровської області, однак грошових сум, які вони отримують, значно не вистачає аби подолати той душевний біль, який відчуває їхня донька після ДТП, яке було спричинено з вини відповідача ОСОБА_3 .

У результаті ДТП та протиправних дій відповідача донька позивача перенесла величезний стрес, на сьогоднішній день вони так і продовжують відвідувати лікарів, оскільки донька отримала ушкодження обличчя, через які протягом всього життя вони будуть вимушені робити їй пластичні операції, які за попереднім оглядом лікаря вартуватиме близько 500 000 грн.

Моральну шкоду завдану її неповнолітній донці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач, як її законний представник, оцінює в сумі 1 100 000 грн., при визначенні даного розміру моральної шкоди, вона виходить з вини відповідача, глибини моральних, психологічних та фізичних страждань, які донька перенесла, продовжує переносити та продовжуватиме переносити на протязі всього життя, починаючи з самого дитинства.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 100 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія Уніка» про стягнення моральної шкоди, завданої злочином.

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити, заявлені нею позовні вимоги до ОСОБА_3 .

При цьому, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у справі №177/1771/17 на її користь, як законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди вже було стягнуто судом 100 000 грн.

Позивач наголошує на тому, що під час розгляду справи №177/1771/17 судом першої інстанції на її користь була стягнута грошова компенсація за моральну шкоду, спричинені їй протиправною поведінкою водія ОСОБА_3 відносно її чоловіка та доньки, а судом апеляційної інстанції розмір моральної шкоди на її користь був збільшений з 50 000 грн. до 100 000 грн. Звертає увагу на те, що Дніпровський апеляційний суд збільшив розмір грошової компенсації за завдану особисто їй моральну шкоду.

Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у справі №177/1771/1 суд вже розглянув її доводи, як законного представника неповнолітньої потерпілої щодо моральної шкоди, спричиненої саме неповнолітній ОСОБА_2 , не ґрунтується на наявних у справі доказах.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторони відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки представник відповідача ОСОБА_7 був присутнім в попередньому судовому засіданні 08.02.2022 та під розпис ознайомлений з наступною датою судового розгляду, призначеного на 05.04.2022 (а.с.182, т.2), заяв, клопотань про відкладення апеляційного розгляду до початку судового розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 ,яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 липня 2017 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, у Криворізькому районі Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , слідував по проїзній частині автодороги Н-23 «Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя» у смт.Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, з боку м.Апостолово в напрямку м.Кривий Ріг, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху вищевказаного автомобіля, яка б дозволила йому контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.1.5.,2.3. б), д) та 12.1. Правил дорожнього руху України.

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання ДТП, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на праве узбіччя, відносно свого руху, проїзної частини автодороги Н-23 «Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя», біля електроопори ВУ 17/1 в смт.Радушне Криворізького району Дніпропетровської області, та в подальшому допустив неконтрольований занос вищевказаного автомобіля, внаслідок чого керований ним автомобіль виїхав на зустрічну смугу, з послідуючим зіткненням з автомобілем «ВАЗ 211440-120-120» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , при цьому транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були травмовані.

Відповідно до висновків судової авто-технічної експертизи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №8/10.1-229 від 12.09.2017 у діях водія ОСОБА_3 по керуванню автомобілем «Шевроле Авео» вбачається невідповідність вимогам п.12.1. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з дорожньою транспортною пригодою, яка трапилась 23 липня 2017 року.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області 03 жовтня 2018 року (а.с. 6-16) ОСОБА_3 визнано винним у пред`явленому йому обвинувачені за ч.2 ст.286 КК України та призначено покаранню у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи або навчання.

На підставі п.«є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

Також цим вироком частково задоволено цивільні позови ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп., на користь ОСОБА_1 - 50 000 грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Вказані факти встановленні вироком, визнаються сторонами у справі, тому не підлягають доказуванню в силу ст.82 ч. 6 ЦПК України.

24 квітня 2019 року Дніпровським апеляційним судом постановлено ухвалу, відповідно до якої вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, змінено в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 , та стягнуто з останнього на корись ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 17-29). Ухвала набрала законної сили 24 квітня 2019 року, протягом трьох місяців з дня її проголошення не була оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду ані ОСОБА_1 , ані її чоловіком ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 , заявлені у даній цивільній справі, вже були предметом судового розгляду, який здійснювався Дніпровським апеляційним судом під час перегляду вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 , який збільшив розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції з 50 000 грн. до 100 000 грн. При цьому суд апеляційної інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 виступала як матір та законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та частково погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, а також матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Так, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000582 від 23.07.2017 (справа №177/1771/17), які надійшли з Криворізького районного суду Дніпропетровської області на запит суду апеляційної інстанції, встановив наступне.

У зазначеному вище кримінальному провадженні позивач ОСОБА_1 була визнана законним представником потерпілої - дочки ОСОБА_2 , 2009 року народження, що підтверджено постановою слідчого про залучення до провадження в якості законного представника потерпілого від 23.08.2017 (а.пров. 59, т.2).

Також з матеріалів справи видно, що 01 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 разом з позивачем ОСОБА_4 подали суду в рамках кримінального провадження цивільній позов, в якому, зокрема позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 700 000 грн. (а.пров.51-58, т.1).

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року, прийнято до розгляду у кримінальному проваджені цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.пров.129, т.1).

За змістом положень ч.1. ч.2 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.3 ст.61 КПК України цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Згідно ч.1 ст.64 КПК України, якщо цивільним позивачем є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, її процесуальними правами користується законний представник.

Відповідно до норм ч.1, ч.2 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред`явлений їхніми законними представниками.

Отже, в рамках кримінального провадження, позивач ОСОБА_1 мала подвійний статус - законного представника потерпілої ОСОБА_2 та цивільного позивача.

З позовної заяви видно, що ОСОБА_1 , посилаючись на положення ч.2 ст.23 ЦК України, вказує на те, що діями ОСОБА_3 особисто їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї та членів її сім`ї, потерпілих по справі, чоловіка ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_2 , які отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження внаслідок ДТП. Окрім того ОСОБА_1 у позові зазначила, що спричинена їй моральна шкода повинна бути відшкодована ОСОБА_3 , оскільки вона пов`язана з її психологічними стражданнями у зв`язку з ушкодженням здоров`я її дитини, перенесеним відчуттям страху та психологічним стресом для всієї сім`ї (а.пров.55-56, т.1).

Таким чином, поданий ОСОБА_1 цивільний позов в рамках кримінального провадження про відшкодування моральної шкоди було подано не як законним представником неповнолітньої доньки, а як цивільним позивачем, якому кримінальним правопорушенням було завдано моральної шкоди.

Отже, вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року моральна шкода була стягнута саме на користь ОСОБА_1 , ухвалою суду апеляційної інстанції від 24.04.2019 розмір моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 було збільшено з 50 000 грн. до 100 000 грн.

На підставі наведеного вище, колегія суддів повністю погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 , що висновок суду першої інстанції про те, що у справі №177/1771/1 суд вже розглянув її доводи, як законного представника неповнолітньої потерпілої щодо моральної шкоди, спричиненої саме неповнолітній ОСОБА_2 , не ґрунтується на наявних у справі доказах.

Згідно п.1 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, незаконно відмовив позивачеві у задоволенні її позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заявлених в інтересах неповнолітньої доньки, спричиненої останній внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не в повній мірі з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем, якої визнано ОСОБА_3 постраждала донька позивача, неповнолітня ОСОБА_2 , 2009 року народження, яка в момент ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку 2 ст., перелом верхньощелепної пазухи та стінки орбіти ліворуч, забійні рани обличчя, повний вивих 21, 22, 23 зубів, перелом - вивих 11 зуба, що викликало в своєму перебігу синдром поліарганної недостатності, недостатність кровообігу 2Бст, неврологічний дефіцит (кома 1 ст.), вторинний менінгіт, які за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом просила стягнути з ОСОБА_3 на користь її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 100 000 грн., проте колегія суддів не може у повній міри погодитись із визначеним позивачем розміром відшкодування моральної шкоди, вважає його дещо завищеним.

Колегія суддів, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 , виходить з обставин справи, вини відповідача у спричинені малолітній ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, наслідки які настали в здоров`ї дитини після ДТП, остання потребує допомогу лікарів та дуже значний час на реабілітацію через ушкодження обличчя, необхідність проведення пластичних операцій, бере до увагиглибину моральних, психологічних та фізичних страждань яких зазнала малолітня дитина, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що достатнім, справедливим, співмірним розміром компенсації моральної шкоди буде 300 000 грн.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, те, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду та ухвалює нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів стягує з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 грн. (триста тисяч гривень).

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: