Справа № 567/1591/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути з відповідачана свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 розміру доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 23-річного віку або припинення ним навчання.

В подальшому до початку розгляду справи по суті представник позивачки в поданій до суду заяві змінив предмет позову та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на навчання сина в розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку або припинення ним навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що син навчається в Республіці Польща в університеті Казимира Великого на стаціонарній формі навчання на платній основі за напрямком національна безпека, період навчання складає з 01.10.2019р. по 30.09.2022р.

Вказує, що за перший рік навчання 2019/2020 роки вона сплатила 4 000 злотих, за другий рік навчання 2020/2021 роки 4 000 злотих, та за третій рік навчання 2021/2022 роки до сплати підлягає така ж сума 4 000 злотих, що згідно офіційного курсу злотого до національної валюти (станом на час звернення до суду із заявою про зміну предмету позову) становить 27190, 80 грн. Таким чином, зазначає, що її середньомісячні витрати з оплати за навчання сина становлять 2265,90 грн.
Зазначає, що син навчаючись на стаціонарній формі навчання потребує матеріальної допомоги, яку вона йому надає одноособово. Окрім витрат з оплати за навчання, вона також забезпечує сина житлом, харчуванням, одягом та несе витрати з оплати за проїзд до навчального закладу та у зворотньому напрямку, і такі витрати у сукупності перевищують розмір витрат за саме навчання.
Вказує, що її доходів не вистачає для повноцінного та належного матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Зазначає, що відповідач є працездатним та спроможний нести витрати з утримання їхнього сина, оскільки працює на будівництві. Платоспроможність відповідача обгрунтовує тим, що останній двома платежами погасив раніше існуючу заборгованість по аліментам та сплатив пеню в загальному розмірі 32000 грн. Однак відповідач участі в утриманні сина не приймає, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом.
Ухвалою суду від 15.12.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, в поданій до суду заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) та пояснив, що він не працює та його дохід складався з доходу, отримуваного з власного господарства, та на даний час після введення в Україні військового стану він також не працює, проте і не веде власного господарства, оскільки на добровільній основі залучений до служби в територіальній обороні. Окрім того, вказав, що у зв`язку із оголошенням загальнодержавної мобілізації йому було вручено повістку про необхідність з`явитися до центру комплектування Збройних сил України (по дзвінку), з огляду на що він перебуває у невизначеному стані та позбавлений можливості знайти роботу на постійній основі зі стабільним доходом. Пояснив, що він проживає один, інші особи у нього на утриманні відсутні, грошових заощаджень він не має. Водночас зазначив, що позивачка проживає та працює в Республіка Польща, та на даний час має більше можливостей надавати матеріальне утримання їхньому синові, та при спілкуванні з останнім в телефонній розмові син повідомляв, що він час від часу підробляє. Зазначив, що він не відмовляється від матеріального утримання сина, проте на даний час він такої можливості не має, та при зміні вищенаведених ним обставин він готовий надавати синові матеріальну допомогу виключно до закінчення ним навчання, а не до досягнення сином 23 років, як про це просить позивачка.
Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи та доводів сторін судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, та під час спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.09.2002 р., відповідно до якого батьком вказано ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_5 (а.с.7).
Згідно скороченої виписки з акту про шлюб від 03.09.2021 року позивачка вдруге одружилася та 03.09.2021 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану у Бидгощі Куявсько-Поморського воєводства. Після одруження позивачка змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.4-6).

Згідно сертифікату про продовження стаціонарної форми навчання іноземцем, виданого 07.09.2021 р. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був прийнятий на навчання на період з 01.10.2019р. до 30.09.2022 р. на стаціонарну форму навчання на платній основі за напрямком - Національна безпека, та продовжує таке навчання на п`ятому семестрі (а.с.8-10).
Згідно довідки Університету Казимира Великого (Республіка Польща) від 07.09.2021р. ОСОБА_3 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1 , навчається на платній основі на стаціонарній формі навчання за напрямком - Національна безпека, та плата за І та ІІ семестри 2019/2020 навчального року становила по 2000 злотих за кожний семестр, які було сплачено 23.10.2019 р. та 03.03.2020 року відповідно; плата за ІІІ та ІV семестри 2020/2021 навчального року становила по 2000 злотих за кожний семестр, які було сплачено 15.09.2020 р. та 15.02.2021 року відповідно; разом за 2 роки навчання сплачено 8 000 злотих (а.с.11-12).

Згідно з виписки по картковому рахунку позивачки ОСОБА_2 , в рамках виконавчого провадження № 60879045 з ОСОБА_1 було здійснено стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 : 29.04.2021 р. в розмірі 16 630,09 грн., та 19.08.2021 р. в розмірі 16 630,09 грн. (а.с.14).

З матеріалів справи та доводів позивачки, які не спростовані відповідачем, судом встановлено, що оплату за навчання сина ОСОБА_3 позивачка здійснювала самостійно за рахунок власних коштів, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні довідкою навчального закладу.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що він не приймає участі в утриманні свого сина ОСОБА_3 , який після досягнення повнолітття, продовжує навчання у вищому навчальному закладі.

З доводів відповідача встановлено, що він проживає один, інші особи у нього на утриманні відсутні, власних грошових заощаджень не має, за віком та станом здоров`я є працездатний, отримує мінливий щомісячний дохід, на даний час не працевлаштований та на добровільних засадах перебуває у складі територіальної оборони по місцю проживання.

Разом з тим, суд оцінюючи вищенаведені доводи відповідача приходить до висновку про обмежені фінансові можливості ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання сина у заявленому позивачкою розмірі.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків - визначений законодавчо прожитковий мінімум, який встановлюється законом про бюджет кожного року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідач доказів на підтвердження належної участі у матеріальному утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надав.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, за станом здоров`я обмежень до праці немає, отримує нерегулярний та мінливий дохід, водночас будь-яких доказів на підтвердження того, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі та взагалі не має можливості надавати кошти на утримання сина, відповідач суду не надав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , який є сином відповідача, після досягнення повноліття навчається у Університеті Казимира Великого Республіки Польща, та витрати, пов`язані з його навчанням несе його матір ОСОБА_2 , водночас відповідач не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, та доказів, які б спростовували встановлені судом обставини відповідачем не надано.
Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, добровільно не надає та відповідачем вказана обставина не спростована, та з урахуванням відсутності у відповідача постійного місця роботи та відсутності стабільного заробітку, відсутності у відповідача заощаджень, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1 500 грн., що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач за станом здоров`я є працездатним, проживає окремо від дитини, матеріально дитину не забезпечує, аліменти на інших осіб не сплачує, інших осіб на утриманні не має, а тому суд вважає, що у відповідача існує можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.
Враховуючи те, що обоє з батьків дитини повинні приймати участь в її матеріальному утриманні та вихованні, а також те, що відповідач має обмежену можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1 500 грн.,починаючи з дня звернення позивачки до суду і до закінчення сином навчання, однак не пізніше як до досягнення останнім двадцяти трьох років, що буде достатнім для забезпечення його першочергових потреб.

При цьому, суд враховує витрати, які несе позивачка у зв`язку з щорічною оплатою за навчання сина, а також бере до уваги, що у зв`язку з навчанням безумовно мають місце витрати, пов`язані з придбанням одягу, харчування, витрати на проїзд тощо.
Суд частково приймає до уваги доводи відповідача про тимчасову відсутність у нього роботи та ймовірну його мобілізації до складу Збройних сил України, позаяк з дати введення в Україні військового стану по місцю проживання відповідача в с.Вельбівне Рівненського району Рівненської області та в навколишніх районах відсутні активні бойові дії, що не виключає можливості відповідача працювати, разом з тим у разі мобілізації відповідача до складу Збройних сил України, перебування в останніх здійснюється на оплатній основі з призначенням грошового утримання.

Разом з тим, наведені вище обставини суд враховує при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню, так як вони характеризують матеріальне становище відповідача.
Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 03.12.2021р., а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.
На підставі викладене та керуючись ст.ст.182, 199-201 СК України, ст.ст. 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, -
у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 03.12.2021 р. і до закінчення ним навчання, однак не пізніше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.04.2022р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.