Номер провадження: 22-ц/813/5719/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення суми аліментів, про зміну способу стягнення аліментів та про стягнення додаткових витрат на дитину, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Шенцевої О.П. 07 грудня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 з позовом, у якому просила збільшити суму аліментів та змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошовій сумі, яка становить 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на частку від заробітку в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також просила стягнути з відповідача суму додаткових витрат на неповнолітню дитину у розмірі 144035 грн., а саме на розвиток здібностей дитини та виховання дитини в ДОУ «ЗНАЙКА».

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що у позивача та відповідача народилася спільна дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Приморського районного суду від 20 лютого 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Відповідач з дитиною не зустрічається і не спілкується. Відповідач сплачує позивачу аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, що становить менше встановленого законом мінімального розміру аліментів. Позивач фактично самостійно забезпечує дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Позивач забезпечує для дитини дозвілля, купує продукти харчування, одяг, взуття, іграшки та все що потрібно для життєдіяльності дитини. На цей час збільшилися витрати на утримання дитини. Позивач вважає необхідним збільшити розмір стягнених аліментів та спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. на частку від доходу відповідача, яку він отримує як власник та директор ТОВ «Востоктрейдінвест». У дитини проявлялися здібності до малювання, вивчення англійської мови, на підставі чого позивачем було прийняте рішення проводити виховання дитини в ДОУ «Знайка». Згідно договору про надання комплексу послуг по знаходженню дитини в ДОУ «Знайка» від 01 серпня 2017 року, дитина виховувалася та розвивала свої здібності в Приватному закладі «Одеський приватний дошкільний заклад дитячий садок «Доу Знайка». Фактичні витрати для розвитку здібностей дитини та її виховання в ДОУ «Знайка» складали у середньому 8000 (вісім тисяч) грн. в місяць. За період з 01 серпня 2017 року по 31 липня 2021 року загальна сума додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку «Знайка» склали 288070 грн., що підтверджують квитанції (копії будуть надані до першого судового засідання). Половина від загальної суми додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та її виховання в дитячому садку «Знайка» складає 144035 грн. Відповідач добровільно сплачувати додаткові витрати на дитину відмовився.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Збільшено суму аліментів та змінено спосіб стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошовій сумі, яка становить 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, на частку рід заробітку в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дитини повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму додаткових витрат на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 144 035 грн., а саме на розвиток здібностей дитини та виховання дитини в ДОУ «ЗНАЙКА» за період з 01 серпня Н017 року по 31 липня 2021 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що: суд не зазначив жодного доказу, яким обґрунтовано висновок про задоволення позову, внаслідок встановлених фактів виключної необхідності відвідування дитиною приватного садка «Знайка» або іншого приватного чи державного дитячого садка; зміни в законодавстві не є підставою для збільшення аліментів, за умови не зазначення про покращення матеріального стану відповідача або про погіршення матеріального стану позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду й не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання 20 лютого 2017 року шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати разом із матір`ю.

Відповідач сплачує позивачу аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, що не забезпечує можливість надавати дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку.

Позивач одноособово забезпечує для дитини дозвілля, купує продукти харчування, одяг, взуття, іграшки та все, що потрібно для життєдіяльності дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а сума аліментів у розмірі 1 000 грн. не може забезпечити можливість надавати дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою та не сплачує аліменти на користь інших осіб, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про збільшення суми аліментів є обґрунтованими, доведеними, та підлягали задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Згідно положень статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обстав закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічні хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься , компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платною навчання дитини у приватному дошкільному закладі «ЗНАЙКА» при наявності можливості отриманні дитиною безкоштовної дошкільної освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору дошкільного освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Так, позивачем не надано суду першої інстанції доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у приватному дошкільному закладі, і саме таке навчання необхідне для розвитку здібностей дитини. Вказаний заклад для навчання дитини було обрано ОСОБА_2 на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Встановивши, що витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка не викликані особливими обставинами, колегія суддів доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у частині задоволення позову щодо стягнення додаткових витрат на дитину не визначився із юридичною природою спірних правовідносин, та необґрунтовано задовольнив позовні вимоги в цій частині, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року підлягає скасуванню у зазначеній частині із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2021 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Постановити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 144 035 гривень- відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе