Ухвала

23 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 372/3444/20

провадження № 61-12111ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У жовтні 2020 року Публічне акціонерне товариство «Центренерго»

(далі - ПАТ «Центренерго») звернулося до суду з позовом

до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року позов ПАТ «Центренерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Центренерго» заборгованість

за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 5 848,50 грн,

з яких: заборгованість за спожиту теплову енергію - 5 311,35 грн;

індекс інфляції - 373,07 грн; 3 % річних - 164,08 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року, ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_1 , на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року залишено без руху.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_1 , на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року, визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

07 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року, 05 липня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Обухівського районного суду Київської області та засобами поштового зв`язку 05 липня 2021 року направив на адресу Київського апеляційного суду другу апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року залишені без руху.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року відмовлено на підставі частини четвертої статті 357 ЦПК України.

У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року, яка викладена російською мовою, та до неї не було додано документи, що підтверджують сплату судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати касаційну скаргу, яка повинна бути викладена державною (українською) мовою; надати документ про сплату судового збору в розмірі 454 грн. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 23 листопада 2021 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги, та отримана 06 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

У грудні 2021 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 23 листопада 2021 року надійшла заява до питання виправлення недоліків касаційної скарги, до якої долучена касаційна скарга, викладена державною (українською) мовою,

а також клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Запропоновано заявнику надати надати документ про сплату судового збору в розмірі 454 грн. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Копія ухвали суду касаційної інстанції від 13 січня 2022 року направлена на адресу заявника ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 ), яка зазначена в матеріалах касаційної скарги, та отримана 25 січня

2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів касаційного провадження.

03 лютого 2022 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді-доповідача Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. визнано необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. відмовлено.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору та відкриття касаційного провадження.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час обчислення судового збору, його сплати, а також звільнення осіб від його сплати у випадках, визначених у

статті 5 цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статті 133 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, які несуть сторони в судах усіх рівнів.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи

(у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття 2 цього Закону).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду, - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами процесуального закону та Закону України «Про судовий збір». При цьому процесуальна норма частини другої статті 133 ЦПК України є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону України «Про судовий збір». Об`єкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у

статті 3 зазначеного Закону.

Такими об`єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється.

Стосовно документів, за подання яких судовий збір справляється,

стаття 4 Закону України «Про судовий збір» установлює розміри ставок судового збору. При цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої цієї статті.

Одночасно частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року

у справі № 160/15864/20 (провадження № 11-177апп21) зазначено, що

стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Таким чином, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору у справі за позовом ПАТ «Центренерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, однак, враховуючи пояснення, надані заявником в касаційній скарзі та заявах на виконання недоліків, зазначених в ухвалах Верховного Суду, беручи до уваги дохід ОСОБА_1 , як незначний, колегія суддів приходить до висновку про звільнення його від сплати судового збору та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі заявник як на підставу касаційного оскарження судового рішення посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про зупинення виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Оскільки рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 березня 2021 року не є предметом касаційного оскарження у зазначеній справі, то у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 136, 389, 394, 395, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Обухівського районного суду Київської області цивільну справу № 372/3444/20 за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання судового рішення залишити без задоволення.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук