Справа № 703/34/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з оплати послуги з централізованого опалення

встановив:

05 січня 2021 року поштовим відправленням на адресу суду надійшла позовна заява КП «Смілакомунтеплоенерго», в якій останнє просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг з оплати послуги з централізованого опалення житла у сумі 23809 гривень 84 копійки, пеню у сумі 742 гривні 34 копійки, втрати від інфляції у сумі 2429 гривень 91 копійок, три проценти річних у сумі 1157 гривень 05 копійок та судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», яке є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», надавало послуги з централізованого опалення у м. Сміла, в тому числі і у житлову квартиру АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає споживач ОСОБА_1 , на підставі публічного договору приєднання опублікованого в місцевій газеті «Сміла» від 28 лютого 2018 року №9 (1101). За період з лютого 2018 року по березень 2021 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 23809 гривень 84 копійки. Відповідач з березня 2018 року по березень 2021 року із загальної суми заборгованості сплатила 2890 гривень 06 копійок, з яких 2290 гривень 06 копійок субсидія. Дії споживача по невиконанню свого обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права надавача послуг щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки. Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року та №83 від 28 лютого 2019 року. В даному випадку, у будинку АДРЕСА_2 , в якому знаходиться квартира, в якій зареєстрована та проживає відповідач, встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії, в зв`язку з чим нарахування плати за надані послуги здійснювалося за тарифами та показниками засобів обліку теплової енергії.

Станом на даний час всі споживачі КП «Смілакомунтеплоенерго» не уклали нові моделі договорів на надання послуги з постачання теплової енергії, а тому з фізичними особами - споживачами послуг з централізованого опалення, починаючи з 01 лютого 2018 року по даний час, діють раніше укладені договори та застосовується в розрахунку тариф на послугу з постачання централізованого опалення, а не тариф на послугу з постачання теплової енергії.

Позивач є постачальником теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача за вищевказаною адресою. Оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

В зв`язку з невиконання відповідачем свої зобов`язань по сплаті житлово-комунальної послуги, позивач нарахував ОСОБА_1 інфляційні втрати у сумі 2429 гривень 91 копійка, три проценти річних у сумі 1157 гривень 05 копійок та пеню у сумі 742 гривні 84 копійки, та звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 19 січня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позивачу - на подання відповіді на відзив.

09 лютого 2022 року, у встановлений вищевказаною ухвалою строк, відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив з додатками до нього на позовну заяву КП «Смілакомунтеплоенерго», відповідно до якого, відповідач з позовними вимогами не погоджується, розрахунки заборгованості заперечує. Відповідач зазначає, що позивач жодними чином не обґрунтував підстави звернення із позовом до неї, яка не є власником квартири АДРЕСА_1 . Вважає, що самої лише реєстрації громадянина за певною адресою недостатньо для покладення на неї боргу за послуги. В матеріали справи відсутні відомості, що вона є особою, від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуг. Стверджує, що не є споживачем послуг, які надаються позивачем. Крім того, на думку відповідача, позивач вимагає оплату послуг за комунальні послуги, які належним чином не надавалися, оскільки у листопаді 2018 року позивачем зірвано опалюваний сезон, що обурило мешканців і спонукало власника квартири АДРЕСА_3 , ще у листопаді 2018 року, від`єднатися від централізованого опалення, зняти радіатори та перейти на обігрів оселі за допомогою електричних панелей. З даного часу послугами централізованого теплопостачання мешканці квартири АДРЕСА_3 ніколи не користувалися. Також вважає, що борг розраховано за даними незаконно встановленого приладу обліку, оскільки співвласники ОСББ, яке створено за адресою: АДРЕСА_2 , ніколи не приймали і не обговорювали рішення про встановлення позивачем приладу обліку тепла, ОСББ на встановлення дозвіл не надавався, повноважні особи, які представляли б ОСББ у цих відносинах, не визначались. Крім того, на думку відповідача, борг розрахована на основі недопустимих, недостовірних доказів, оскільки такі докази не відповідають вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

До відзиву відповідача ОСОБА_1 додано роздруківки з інтернет-сайтів, клопотання про застосування строків давності, а також заява про визнання доказів недопустимими, недостовірними.

22 лютого 2022 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» на відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідно до якої позивач стверджує, що відповідача є споживачем послуг, які ним надаються, оскільки зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , до якої постачається теплова енергія. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дійсно, початок опалювального сезону 2018-2019 років, який повинен був розпочатися з 25 жовтня 2018 року, опинився під загрозою зриву. Причинами зриву початку опалювального сезону були дії ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а не позивача. Саме НАК «Нафтогаз України» відмовився укладати з позивача договір на постачання природного газу. З 16 листопада 2018 року опалювальний сезон в м. Сміла було розпочато і позивач належним чином виконував свої зобов`язання перед споживачами. Також, самовільне відключення від мереж централізованого опалення, на яке вказує у відзиві відповідач, не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, оскільки не надано доказів того, що станом на листопад 2018 року власником будинку АДРЕСА_2 був дотримано законодавчо визначений порядок відключення цілого будинку. Крім того, у будинку АДРЕСА_2 , встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії - тепло лічильник SKS-3, зав. №019941. Зазначений тепло лічильник був встановлений на вказаний будинок попереднім надавачем послуг з теплопостачання за інвестиційною програмою, а після визнання позивача виконавцем послуги з централізованого опалення вказаний лічильник перейшов на баланс позивача. Також позивач зазначає, що вимог щодо оформлення актів подачі теплоносія чинне законодавство не містить, отже його складання у довільній формі не заборонено. Акти, які додані до позовної заяви, підписані працівниками позивача та представником ОСББ «Струмок», які мають відповідне право. Акти зняття показників лічильника, є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами по справі, оскільки вказані у них показники теплового лічильника знімалися в присутності споживачів або уповноважених головою ОСББ «Струмок» осіб, містять підписи цих осіб та представників виконавця послуги.

До відповіді на відзив представником позивача додано клопотання про приєднання доказів та відповідні докази.

Представник КП «Смілакомунтеплоенерго» Лук`яненко Г.О. у судове засідання з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розгляд справи провести без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена в його заяві про розгляд справи без його участі, та доводи відповідача, які викладені у її відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з довідки №01-16/31 від 11 січня 2022 року Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Смілянської міської ради, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.24).

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, 26 січня 2022 року відповідач ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , особисто отримала копію ухвали про відкриття провадження у даній справі та копію позовної заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» з додатками до неї (а.с.31).

Крім того, у відзиві на позовну заяву КП «Смілакомунтеплоенерго» відповідач ОСОБА_1 вказала своєю адресою: АДРЕСА_4 (а.с.35).

Також, рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії за березень 2021 року, відповідач ОСОБА_1 має особовий рахунок № НОМЕР_1 як споживач послуги, що надається КП «Смілакомунтеплоенерго» (а.с.11).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а також має особовий рахунок як споживач послуги, що надається КП «Смілакомунтеплоенерго».

При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що вона не є власником квартири АДРЕСА_1 , жодним доказом, який нею наданий суду, не підтверджені.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV (чинний, станом на день виникнення правовідносин між сторонами), споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ, споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ, залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1). Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2). Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг (а.с.8).

З врахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а також має особовий рахунок як споживач послуги, що надається КП «Смілакомунтеплоенерго», суд приходить до висновку, що вона є споживачем послуги з централізованого опалення, яка надається КП «Смілакомунтеплоенерго» до вказаної квартири.

За вказаних обставин, доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що вона не є споживачем послуги, яка надається КП «Смілакомунтеплоенерго» до квартири АДРЕСА_1 , є безпідставними, в зв`язку з чим не приймаються судом до уваги.

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №463 від 20 жовтня 2017 року, №414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» та №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №463 - 1975,04грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №414 - 2337,72 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №83 - 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ) (а.с.8, 9).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення від 01 лютого 2018 року (а.с.6-7).

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до розрахунку нарахування та сплати вартості житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, за отримані від Позивача послуги Відповідач частково здійснив оплату.

За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Норми ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору, форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення».

Згідно п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків i гуртожитків, що затверджені постановою Кабінету Мiнiстрiв України від 8 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Мiнiстрiв України від 24 січня 2006 року №45) власник або наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року, споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення.

Відповідно пункту 7.1 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання, згідно з п.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже, умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача.

Відмова споживача послуг від укладення договору суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.627, 630 ЦК України та ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7.1 «Правил користування приміщеннями житлових будинків».

Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі №711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.2 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Відповідач ОСОБА_1 , як на підставу своїх заперечень щодо задоволення позовних вимог, вказує, що початок опалювального сезону у м. Сміла зірвано з вини позивача, що спонукало власника квартири АДРЕСА_3 ще у листопаді 2018 року від`єднатися від централізованого опалення, зняти радіатори та перейти на обігрів оселі за допомогою електричних панелей, в зв`язку з чим з даного часу послугами централізованого теплопостачання мешканці квартири АДРЕСА_3 ніколи не користувалися.

Разом з тим, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджений Постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року, споживач може відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цього централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Боржник від отримання послуг з централізованого опалення та гарячої води не відмовлявся та фактично отримує послугу з центрального опалення.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4).

При цьому, обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року №4).

Пунктом 26 Правил №630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла КП «Смілакомунтеплоенерго».

Відсутність з 2018 року у квартирі, в якій зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_1 , батарей, як на це вказує відповідач, не є доказом відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання її послуг з постачання тепла.

При цьому, будь-яких доказів відключення квартири АДРЕСА_1 , як в установленому законом порядку, так і самовільно, а також зівання саме з вини позивача в листопаді 2018 року початку опалювального сезону, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Згідно постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2015року у справі №6-1192ц15, постановами Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі №226/1437/16-ц; від 25 вересня 2019 року у справі №522/401/15-ц; від 22 липня 2020 року у справі №500/5362/17; від 08 липня 2020 року у справі №554/946/18, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не допускається і не звільняє від обов`язку оплати послуг теплопостачання (централізованого опалення) та гарячого водопостачання.

У вказаних постановах Верховний Суд зазначає, що правове регулювання користування тепловою енергією та відключення від мереж централізованого опалення здійснюється згідно постанови КМУ від 21 лютого 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», постанови КМУ від 03 жовтня 2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання».

Відключення від мереж теплопостачання, постачання гарячої води може вважатися правомірним лише за наступних умов: - прийняття загальними зборами мешканців (або ОСББ) рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП; - прийняття постійно діючою міжвідомчою Комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації;

- розробка проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП, узгодженого з усіма організаціями, які видавали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж; - відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП монтажною організацією за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним и особи; - складання Акту про відключення та його затвердження на засіданні Комісії.

Відключення окремих приміщень багатоквартирного будинку від наявної у ньому автономної системи опалення, в даному випадку дахової котельні, чинним законодавством взагалі не передбачено. Навіть якщо застосовати вищезгадані нормативні акти до даного будинку за аналогією, то слід зазначити, що і в такому випадку відповідачем порядку відключення не дотримано.

Також, Верховний Суд в постанові від 09 липня 2020 року у справі №401/497/17(2-а/401/63/17) зазначає, що дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого багатоквартирного житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та ухвалення рішення про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення. Можливість відключення окремих квартир (приміщень) не передбачена. Будь-яке втручання в систему опалення шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) порушує права інших мешканців. Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Здійснення власником квартири своїх прав обмежується правами власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та санітарно-технічними вимогами, правилами експлуатації будинку, оскільки останні розробляються спеціалістами у галузі теплопостачання з урахуванням відповідних будівельних норм та правил.

В постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року по справі №908/1349/19 зазначено, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення від 22.11.2005 № 4 процедури. При цьому тип приміщення (житлове / нежитлове) у цьому питанні не має значення, оскільки об`єкти теплопостачання є вбудованими у багатоквартирний будинок, тип вбудованого у багатоквартирний будинок приміщення не впливає на порядок його відключення від мережі централізованого опалення. Відключення опалення в окремих приміщеннях, розташованих у багатоквартирному житловому будинку, є неправомірним, оскільки було можливим лише для багатоквартирного житлового будинку в цілому. Посилання лише на факт такого відключення, підтверджене актом про відключення від опалення, є безпідставним. Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати.

Як вбачається з актів подачі теплоносія, складених представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та представником ОСББ 16 листопада 2018 року, 01 листопада 2019 року та 09 листопада 2020 року, представниками вказаного підприємства та об`єднання засвідчено, що 16 листопада 2018 року, 01 листопада 2019 року та 09 листопада 2020 року теплоносій від котельні №1 було подано по тепловому лічильнику на будинок АДРЕСА_2 (а.с.14, 15).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у період з 16 листопада 2018 року по березень 2021 року включно надавалася послуга з централізованого опалення споживачам у будинку АДРЕСА_2 , в якому, зокрема, розташована квартира АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована та проживає відповідач ОСОБА_1 , яка є споживачем житлово-комунальних послуг, що подаються до вказаної квартири.

При цьому, будь-яких письмових доказів, які свідчать про відмову відповідача ОСОБА_1 від отримання вищевказаної житлово-комунальної послуги, яка надається КП «Смілакомунтеплоенерго» до квартири АДРЕСА_1 , споживачем якої є відповідач, у період з 01 лютого 2018 року по березень 2021 року, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач таких послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення встановлено, що плата за послуги нараховується згідно показань засобів обліку води, а у разі його відсутності ( несправності) за нормативами (нормами) споживання.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору.

Згідно п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

30 січня 2017 року між ТОВ «Сміла Енергоінвест» (позичкодавець) та ОСББ «Струмок» по вул. Мічуріна, 24 (користувач), укладено договір №3 (а.с.52).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, за цим договором сторони домовилися розмежувати між собою відповідальність за експлуатацію будинкового приладу обліку теплової енергії (лічильника), встановленого за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.1.2 вказаного договору, позичкодавець зобов`язаний обліковувати на своєму балансі майно, забезпечити облік теплової енергії згідно показників лічильника, проводити періодичну повірку у строки, встановлені технічною документацією на майно.

Відповідно до п.1.3 зазначеного договору, користувач зобов`язується забезпечити схоронність та належні умови експлуатації майна, своєчасно та точно повідомляти показники лічильника, забезпечувати за першою вимогою показичкодавця доступ представників останнього для огляду та повірки майна, нести відповідальність за втрату та/або пошкодження та/або псування майна з вини своїх працівників чи третіх осіб.

Згідно п.6.1 вказаного договору, цей договір вважається безстроковим, діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.

Будь-яких доказів розірвання вказаного договору матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Відповідно до акту прийому-передачі №3 до Договору безоплатного користування №3 від 30 січня 2017 року, ТОВ «Сміла Енергоінвест» передало, а ОСББ «Струмок» по вул. Мічуріна, 24, прийняло у безстрокове безоплатне користування будинковий прилад обліку (лічильник) теплової енергії №23-SKS, який встановлено в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.54).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, внаслідок зміни надавача послуги з централізованого опалення для об`єктів сіх форм власності вищевказаний лічильник перейшов на баланс та обслуговування до КП «Смілакомунтеплоенерго».

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи відповідача ОСОБА_1 щодо розрахунку боргу за даними незаконно встановленого приладу обліку, є безпідставними.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №506/302 від 03 жовтня 2019 року Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», теплолічильник №23-SKS відповідає вимогам МП 303 «Теплосчетчики SKS-3» (а.с.51).

Як вбачається з актів виконаних робіт (надання послуг) та зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії від 29 листопада 2018 року, 26 грудня 2018 року, 28 січня 2019 року, 29 листопада 2019 року, 28 грудня 2019 року, 28 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року, 30 листопада 2020 року, 28 грудня 2020 року, 27 січня 2021 року, 26 лютого 2021 року та 31 березня 2021 року, представником КП «Смілакомунтеплоенерго» (виконавець) та представником споживача здійснювалося зняття показників теплового лічильника та засобів комерційного обліку теплової енергії, що розташований, зокрема, на будинку АДРЕСА_2 . При цьому, споживач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) жодного разу не мав (а.с.16-20).

Крім того, відповідно до довідки про зняття показників лічильника теплової енергії, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 (ОСББ «Струмок») за період з лютого 2018 року по березень 2021 року, представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та представника ОСББ «Струмок» у 02 березня 2018 року, 28 березня 2018 року, 03 квітня 2018 року, 19 листопада 2018 року, 29 листопада 2018 року, 26 грудня 2018 року, 28 січня 2019 року, 17 жовтня 2019 року, 29 листопада 2019 року, 28 грудня 2019 року, 28 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 31 березня 2020 року, 30 листопада 2020 року, 28 грудня 2020 року, 27 січня 2021 року, 26 лютого 2021 року та 31 березня 2021 року здійснювалося зняття показників теплового лічильника та засобів комерційного обліку теплової енергії №019941, що розташований на будинку АДРЕСА_2 . При цьому, споживач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) жодного разу не мав (а.с.55).

Вищевказані докази, які надані позивачем на підтвердження наданих відповідачу послуг, є належними та допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам законодавства України.

При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 щодо недопустимості та недостовірності доказів, на підставі яких розраховано її заборгованість за надані позивачем послуги, є безпідставними, оскільки будь-яких доказів, які свідчать про надання позивачем відповідачу послуги у іншому розмірі, самостійних розрахунків заборгованості, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, який доданий позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» до позовної заяви як доказ заборгованості відповідача ОСОБА_1 за отримані від позивача послуги, відповідач оплату послуг з постачання централізованого опалення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснила лише одного разу, а саме у травні 2018 року у сумі 600 гривень, в зв`язку з чим у неї за період з лютого 2018 року по березень 2021 року включно виникла заборгованість у сумі 23809 гривень 84 копійки, яка залишилася сталою станом на грудень 2021 року (а.с.10).

Однак, доказів сплати відповідачем вищевказаної заборгованості за надану позивачем послуги з теплопостачання відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог КП «Смілакомунтеплоенерго» в частині заборгованості за надані послуги та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиту послугу з теплопостачання, що утворилась за період з лютого 2018 року по березень 2021 року включно у сумі 23809 гривень 84 копійки.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування у даній справі строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц, від 07 серпня 2019 року у справі №2004/1979/12).

Згідно приписів ч.1-3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанову Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №663/2070/15-ц).

Таким чином, строк позовної давності у даній справі необхідно обраховувати з дня звернення позивача суду з позовом, а саме з 28 грудня 2021 року (день направлення даної позовної заяви до суду поштовим відправленням).

Враховуючи, що розрахунковим періодом для оплати послуг з постачання теплової енергії є календарний місяць, плата за послуги, з врахуванням п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, відтак з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг.

Отже, позивач, звернувшись до суду 28 грудня 2021 року, пропустив позовну давність до платежів за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року включно на суму 1227 гривень 67 копійок.

Крім того, за змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Відповідно до п.5.3 Договору про надання послуг з централізованого опалення, який опубліковано у газеті «Сміла» №9 (1101) від 28 лютого 2018 року, виконавець має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором.

Як вбачається з розрахунків інфляційних втрат від несплати коштів, 3% річних за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, розрахованого з застосування строків позовної давності в один рік, відповідно до ст.258 ЦК України, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу ОСОБА_1 пеню у сумі 742 гривні 34 копійки, інфляційні втрати за період з листопада 2018 року по березень 2021 року включно у сумі 2429 гривень 91 копійок та 3% річних за період з березня 2018 року по березень 2021 року включно у сумі 1157 гривень 05 копійок (а.с.12, 13).

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтований та мотивований.

Разом з тим, враховуючи, що позивач пропустив позовну давність до платежів за період з лютого 2018 року по листопад 2018 року, відтак і пропустив позовну давність за цей період до інфляційних втрат за вказаний період на суму 170 гривень 27 копійок та 3% річних за вказаний період на суму 109 гривень 68 копійок.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на його користь пілягають стягненню: сума основого боргу - 22582 гривні 17 копійок, пеня - 742 гривні 34 копійки, інфляційні втрати - 2259 гривень 64 копійки; 3% річних - 1047 гривень 37 копійок, а всього 26631 гривня 52 копійки.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №3418 від 23 жовтня 2021 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2270 гривень 00 копійок.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог.

Так, 26631 гривня 52 копійки (сума, яка підлягає до стягнення з відповідача) відповідає 94,64% від заявленої ціни позову - 28139 гривень 14 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (94,64% від 2270 гривень 00 копійок становить 2148 гривень 33 копійки).

Керуючись ст.4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 279, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, , борг з оплати послуги з централізованого опалення житла за період з лютого 2018 року по березень 2021 року включно у сумі 22582 (двадцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят дві) гривні 17 (сімнадцять) копійок, пеню у сумі 742 (сімсот сорок дві) гривні 34 (тридцять чотири) копійки, інфляційні втрати у сумі 2259 (дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки, 3% річних у сумі 1047 (одна тисяча сорок сім) гривень 37 (тридцять сім) копійок та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2148 (дві тисячі сто сорок вісім) гривень 33 (тридцять три) копійки, а всього 28779 (двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Вячеслава Чорновола, 72-а, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко