Справа № 201/9916/2021
Провадження № 2/201/723/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 березня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Індустріальний Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2021р. АТ Комерційний Індустріальний Банк звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 585 357 грн. 53 коп. (а.с. №4-12).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2021р. було відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с. №110).

Підготовче засідання у відповідності до положень ст. 197, п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 16.02.2022р. (а.с. № 134).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяви посилався на те, що 11.05.2007р. між ВАТ"Комерційний Банк Надра та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/974-Н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові в розмірі 86 454 дол. США, а відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит у строк до 10.05.2037р., сплативши проценти за користування кредитом, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках. 30.01.2014р. між банком та позичальником було укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору, та згідно умов якого сторони досягли домовленості з дня набрання чинності цим договором змінити валюту виконання зобов`язань за кредитним договором на національну грошову одиницю гривню. Згідно правил проведення зміни валюти виконання зобов`язань на гривню, розмір зобов`язання відповідачки по поверненню кредиту станом на день підписання Додаткового договору складає 666 138 грн.86коп., розмір процентів за користування кредитом складає 76 301грн.82коп. За період з 15.07.2020р. по 11.09.2020р. за укладеним між ВАТ "Комерційний Банк Надра та ОСОБА_1 кредитним договором №8/2007/840-К/974-Н було укладено чотири договори про відступлення права вимоги та згідно останнього укладеного 11.09.2020р. Договору № 11/09-1 про відступлення права вимоги між АТ ЗНВКІФ Генезис Капітал та АТ Комерційний Індустріальний Банк, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №8/2007/840-К/974-Н. Позивачем 16.09.2020р. було направлено позичальнику листа, яким повідомлено про відступлення права вимоги, який було отримано ОСОБА_1 . Оскільки відповідачка порушила зобов`язання щодо сплати кредиту, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, 24.06.2021р. позивачем на адресу відповідачки було надіслано повідомлення-вимогу №05.3-3072 щодо погашення всієї заборгованості, проте, вимога була залишена ОСОБА_1 без виконання. Станом на 01.09.2021р. заборгованість відповідачки за кредитом складає 585 357грн.53 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 566 942 грн.18коп., прострочена заборгованість за кредитом -16 982грн.06коп., строкова заборгованість по відсоткам - 1 433 грн.29коп. Зазначену суму заборгованості представник позивача просив суд достроково стягнути з відповідачки разом з понесеними позивачем судовими витратами у розмірі 8 780 грн. 37коп.

В підготовче судове засідання 16.02.2022р. та в судове засідання 30.03.2022р. представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач та представник позивача адвокат Нестеров Е.Г. були повідомлені належним чином. 01.02.2022р. та 15.03.2022р. на електрону пошту суду надійшли заяви представника позивача - адвоката Нестерова Е.Г. (діє на підставі довіреності від 30.09.2021р - а.с. №126), в яких представник позивача зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. №141-142, 145-146).

В підготовчі засідання 09.12.2021р. та 16.02.2022р. відповідачка не з`явилася. Про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації підтвердженою відповіддю ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 11.10.2021р. (а.с.№109). Втім, конверти з судовими повістками були повернуті за зворотньою адресою з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.№122, 128). Крім того, про дату та час розгляду справи на 16.02.2022р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№129).

В судове засідання 30.03.2022р. відповідачка також не з`явилася. Про дату та час слухання справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки. Проте, конверт було повернуто за зворотньою адресою з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.№136). Також, про дату та час розгляду справи відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с.№140).

Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в підготовчі та судове засідання тричі не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідачка, виходячи з положень ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

11.05.2007р. між ВАТ"Комерційний Банк Надра та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8/2007/840-К/974-Н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові в розмірі 86 454 дол. США, а відповідачка зобов`язалася повернути наданий кредит у строк до 10.05.2037р., сплативши проценти за користування кредитом, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених договором розмірах і строках (а.с. № 39-42).

30.01.2014р. між банком та позичальником було укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №8/2007/840-К/974-Н, згідно умов якого сторони досягли домовленості змінити валюту виконання зобов`язань за кредитним договором на національну грошову одиницю гривню (з дня набрання чинності цим договором). Визначення розміру зобов`язання за кредитним договором у гривнях приймається розмір фактичної заборгованості позичальника за кредитним договором у валюті отриманого кредиту станом на день укладення та підписання сторонами цього Додаткового договору. Згідно правил проведення зміни валюти виконання зобов`язань на гривню, розмір зобов`язання відповідачки по поверненню кредиту станом на день підписання Додаткового договору складає 666 138 грн.86коп., розмір процентів за користування кредитом складає 76 301грн.82коп. (а.с. №43-49).

Також, 30.01.2014р. сторонами був підписаний Графік платежів до Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1, яким було погоджено розмір та дати щомісячних платежів на погашення кредиту, відсотків (а.с. №50-54).

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

За період з 15.07.2020р. по 11.09.2020р. за укладеним між ВАТ "Комерційний Банк Надра та ОСОБА_1 кредитним договором №8/2007/840-К/974-Н було укладено чотири договори про відступлення права вимоги (а.с. №59-77) та згідно останнього, який було укладено 11.09.2020р., Договору № 11/09-1 про відступлення права вимоги між АТ ЗНВКІФ Генезис Капітал та АТ Комерційний Індустріальний Банк, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №8/2007/840-К/974-Н. (а.с. №73-77).

Згідно п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.516 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

16.09.2020р. позивачем було направлено відповідачці листа №15-1-5660, яким повідомлено про відступлення права вимоги, який було отримано ОСОБА_1 , про що свідчить заява ОСОБА_1 від 01.10.2020р., в якій остання просила надати їй документи, на підставі яких відбулося відступлення права вимоги за кредитом (а.с. №55, 56).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідачки достроково всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01.09.2021р. складає 585 357грн.53 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 566 942 грн.18коп., прострочена заборгованість за кредитом - 16 982грн.06коп., строкова заборгованість по відсоткам - 1 433грн.29коп.

Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№13), який долучений до позовної заяви.

При ухваленні судом рішення, надаючи оцінку обґрунтованості заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків.

Згідно умов Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №8/2007/840-К/974-Н від 30.01.2014р. та Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Додаткового договору, строк повернення кредиту встановлено 10.05.2037р.

Порядок та строки повернення позичальником кредиту встановлено Графіком платежів, а саме шляхом внесення суми щомісячного платежу.

Отже, звернувшись в вересні 2021р. з позовом до суду, представник позивача просив достроково стягнути з відповідачки залишок суми кредиту, в тому числі за платежами, строк виконання яких не настав.

Так, згідно умов пунктів 3.1. 3.2 3.3. Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 від 30.01.2014р. банк має право відмовитися від подальшого кредитування та вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором у наступних випадках: затримання сплати частини кредиту та/або процентів за користування згідно встановленого Графіку платежів щонайменше на більше ніж на три календарних місяців; перевищення суми заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; несплата позичальником чергового платежу згідно Графіку платежів, у разі якщо його розмір перевищує 5 відсотків суми наданого кредиту.

У разі відмови банку від подальшого кредитування, позичальник зобов`язується не пізніше шістдесяти календарних днів з дня отримання відповідної вимоги від банку достроково повернути банку кредиту, сплатити нараховані відповідно до умов цього договору проценти за користування ним, а також виконати інші боргові зобов`язання за кредитним договором.

Сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання позичальником вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу позичальника, зазначену в розділі Реквізити та підписи Сторін у кредитному договорі чи іншу відому банку адресу позичальника, та повернення до банку відповідного документу поштової організації з відміткою про неотримання позичальником листа з вимогою, тощо, вимога вважається отриманою позичальником на 7 календарний день з дати відправлення вимоги банку.

Відповідно до п.11 ст.1 Закону України Про споживче кредитування споживчий кредит (який набрав чинності з 10.06.2017р.) споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У розумінні ст.3 Закону України Про споживче кредитування цей Закон не поширюється на: 1) договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; 2) договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами; 3) кредитні договори, метою яких є надання споживачу права вчиняти правочини з фінансовими інструментами, якщо такі правочини вчиняються за участю чи за посередництвом кредитодавця або іншого професійного учасника ринку цінних паперів; 4) кредити, що надаються за договорами, укладеними в результаті врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди, затвердженої судом; 5) кредити, що надаються виключно в рамках відповідних державних програм або програм органів місцевого самоврядування визначеному колу фізичних осіб і передбачають окремі, визначені такими програмами, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом; 6) несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення; 7) кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору; 8) кредити, що надаються ломбардами у разі передання предмета застави на збереження ломбарду, за умови що зобов`язання споживача обмежуються вартістю предмета застави.

Враховуючи наведене та умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які пов`язані з отриманням (поверненням) виданого ОСОБА_1 кредиту за кредитним договором №8/2007/840-К/974-Н від 11.05.2007р. поширюється Закон України Про споживче кредитування.

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України Про споживче кредитування у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до правового висновку, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини 10 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції чинній до 10.06.2017р.), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника, відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що 24.06.2021р. позивачем на адресу відповідачки було надіслано повідомлення-вимогу №05.3-3072 щодо дострокового погашення всієї суми заборгованості. Проте, вимога була залишена ОСОБА_1 без виконання. Однак, на підтвердження фактичного направлення повідомлення - вимоги №05.3-3072 від 24.06.2021р., представником позивача суду було надано лише копію самого листа повідомлення від 24.06.2021р., проте, не надано належних доказів щодо відправлення повідомлення-вимоги рекомендованим листом на адресу позичальника, як це вимагають умови 3.2 3.3. Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 від 30.01.2014р.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості, як новий кредитор до якого перешли всі права та обов`язки за кредитним договором та укладеним до нього Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1, повинен був дотриматися процедури повідомлення боржника про висунуту вимогу, та надати суду докази дотримання ним порядку обов`язкового досудового врегулювання спору, а саме направлення рекомендованим листом на адресу відповідачки повідомлення у письмовій формі в порядку, як це визначено п.п. 3.2 3.3. Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 від 30.01.2014р., про затримку сплати кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідачки підлягає лише та частина заборгованість по тілу кредиту, процентам у відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 01.09.2021р., яка виникла на дату звернення позивача до суду з відповідним позовом (строк виконання платежів настав).

В тій частині позовних вимог, яка стосується дострокового стягнення коштів, строк платежів яких не настав, слід відмовити.

Так, згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 01.09.2021р. заборгованість ОСОБА_1 з урахуванням сум внесених відповідачкою на погашення становить: залишок простроченого кредиту 16 982 грн.06 коп.; строкова заборгованість по відсоткам - 1 433грн.29коп, а отже, загальна заборгованість відповідачки по платежам, строк виконання яких настав станом на 01.09.2021р., становить 18 415 грн.35коп.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ Комерційний Індустріальний Банк підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості у розмірі 18 415 грн.35коп., а в іншій частині позову слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у розмірі 276 грн.23 коп. (18 415грн.35коп.* 8 780грн. 37коп. : 585 357 грн.53коп. = 276 грн.23коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 634, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 16 Закону України Про споживче кредитування, постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 638/13683/15-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Індустріальний Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Індустріальний Банк заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/974-Н від 11.05.2007р. станом на 01.09.2021р. у розмірі 18 415 грн. 35 коп. (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятнадцять грн. 35 коп.), з яких: заборгованість по простроченого кредиту 16 982 грн. 06 коп.; заборгованість по відсоткам 1 433 грн. 29 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Індустріальний Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Індустріальний Банк судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 276 грн.23 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.