ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1379/22 Справа № 182/2741/17 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приміської сільської ради Нікопольського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приміської сільської ради Нікопольського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину спадкового майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача- ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане домоволодіння належало померлому на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 4 червня 2004 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 4 червня 2004 року. Згідно вказаного Свідоцтва, домоволодіння складається з: житлового будинку А, загальною площею 83.1 кв.м.; сараю В, літньої кухні Б, підвалу Дпд, гаражу Ж, теплиці Т, вбиральні З, душу И, спорудження № 1-6. За своє життя його брат заповіту не склав. Спадкоємців першої черги після його смерті немає.

Згідно ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують, згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 125 ЦК України. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Він звернувся до державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 вересня 2016 року. Нотаріус мотивувала відмову тим, що спадкоємець повинен надати до нотаріальної контори оригінал документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, а спадкоємець не надав документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок. Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.4 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягає право власності. Таким чином, його брат за життя набув право власності на вищевказане нерухоме майно, що підтверджується вищевказаним витягом та свідоцтвом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин позивач звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку А, загальною площею 83.1 кв.м.; сараю В, літньої кухні Б, підвалу Дпд, гаражу Ж, теплиці Т, вбиральні З, душу И, споруджень № 1-6, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дочка ОСОБА_4 , яка проживала у будинку АДРЕСА_1 . У житловому будинку за місцем її проживання була зареєстрована померла та її чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і з яким вона була одружена. Смерть дочки для нього була потрясінням, він важко переживав її втрату, тим більше, що його дружина померла раніше - ІНФОРМАЦІЯ_3 . А через п`ять місяців після смерті доньки помер і зять ОСОБА_3 . Йому було дуже важко перенести все це. Він брав участь й морально, й фізично, й фінансово в організації похорону як дочки, так і зятя. Він є спадкоємцем за законом після смерті дочки ОСОБА_4 , прийняв спадщину шляхом подачі заяви в 1-у Нікопольську державну нотаріальну контору, де була відкрита спадкоємна справа №58884480, що підтверджується випискою про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43665704. Після смерті дочки ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спільне майно подружжя ОСОБА_5 , на 1/2 частину майна ОСОБА_4 , а саме:

- домоволодіння АДРЕСА_1 (яке складається з: житлового будинку А, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м.; сараю В, літньої кухні Б, підвалу Дпд, гаражу Ж, теплиці Т, вбиральні 3, душу И, спорудження № 1-6), зареєстрованного на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 04 червня 2004 року, виданого виконкомом Менжинської сільської ради, дійсною загальною вартістю 45 580,00 грн. (вартість 1/4 частки складає 11 395,00 грн.;

- автомобіля марки ВАЗ 21093, 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , зареєстрований за померлим ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 22.04.2008 року, дійсною загальною вартістю 24 000,00 грн. (вартість 1/4 частки складає 6 000,00 грн.). Він має право на 1/4 частину цього майна в порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_4 на загальну суму 17 395,00 грн. Але йому була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.04.2016 року за № 1257/02-31 з роз`ясненням, що він є спадкоємцем, але йому необхідно звернутися до суду через відсутність оригіналів документів. Тому звернувся до суду і просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (яке складається з: житлового будинку А, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м.; сараю В, літньої кухні Б, підвалу Дпд, гаражу Ж, теплиці Т, вбиральні 3, душу И, спорудження № 1-6), зареєстрованного за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 04 червня 2004 року, виданого виконкомом Менжинської сільської ради; та на 1/4 частину автомобіля марки ВАЗ 21093, 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , зареєстрованого за померлим ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 22.04.2008 року, у порядку спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково та ухвалено визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (та складається з: житлового будинку А, загальною площею 83.1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м.; сараю В, літньої кухні Б, підвалу Дпд, гаражу Ж, теплиці Т, вбиральні З, душу И, споруджень № 1-6), в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в іншій частині - відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено та ухвалено визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (яке складається з: житлового будинку А, загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м.; сараю В, літньої кухні Б, підвалу Дпд, гаражу Ж, теплиці Т, вбиральні 3, душу И, спорудження № 1-6), в порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину частину автомобіля марки ВАЗ 21093, 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , зареєстрованого за померлим ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 22.04.2008 року, у порядку спадкування за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду мотивовано тим, що сторони не пропустили строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, розподілив спадкову масу з урахуванням поданої позивачем ОСОБА_1 заяви про залишення частини позовних вимог щодо розподілу автотранспортного засобу без розгляду. Також вказано, що і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Однак, і позивачу по справі, і відповідачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про спадщину з формулюванням: «спадкоємець не надав документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок». Нотаріусом не було зазначено в жодній з постанов (ні позивачу, ні відповідачу) про те, що хтось із сторін по справі пропустив 6-місячний термін, визначений законом. Тому суд вважає, що право на спадщину мають і ОСОБА_2 - після смерті доньки ОСОБА_4 (на 1/4 частину спірного будинку та 1/4 частину автомобіля), і ОСОБА_1 - після смерті брата ОСОБА_3 (на 3/4 частини спірного будинку). З огляду на ту обставину, що позивач відмовився від визнання за собою права власності на автомобіль і просив залишити його позовні вимоги в цій частині без розгляду, суд вважав, що задоволенню в частині прав власності на автомобіль підлягають лише вимоги позивача за зустрічним позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_2 ..

ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 ..

На час смерті ОСОБА_4 проживала у домоволодінні АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 червня 2004 року, виданого виконкомом Менжинської сільської ради.

Постановою державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 , через не надання оригіналу документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року, за заявою позивача ОСОБА_2 від 13 січня 2016 року, йому встановлено додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини, після смерті доньки ОСОБА_4 ..

Постановою державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори від 21 квітня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на спадщину, через відсутність у заявника свідоцтва про право власності на будинок за спадкодавцем.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2018 року скасовано рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Менжинської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача.

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що сторони не пропустили строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, розподілив спадкову масу з урахуванням поданої позивачем ОСОБА_1 заяви про залишення частини позовних вимог щодо розподілу автотранспортного засобу без розгляду. Також вказано, що і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Однак, і позивачу по справі, і відповідачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про спадщину з формулюванням: «спадкоємець не надав документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок». Нотаріусом не було зазначено в жодній з постанов (ні позивачу, ні відповідачу) про те, що хтось із сторін по справі пропустив 6-місячний термін, визначений законом. Тому суд вважає, що право на спадщину мають і ОСОБА_2 - після смерті доньки ОСОБА_4 (на 1/4 частину спірного будинку та 1/4 частину автомобіля), і ОСОБА_1 - після смерті брата ОСОБА_3 (на 3/4 частини спірного будинку). З огляду на ту обставину, що позивач відмовився від визнання за собою права власності на автомобіль і просив залишити його позовні вимоги в цій частині без розгляду, суд вважав, що задоволенню в частині прав власності на автомобіль підлягають лише вимоги позивача за зустрічним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року було витребувано у Першої Нікопольської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ, які заведені після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 листопада 2021 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла копії вищезазначених спадкових справ, з яких вбачається наступне.

ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернувся 26 грудня 2015 року.

Поставною державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. від 23 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно.

21 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_4 .

Поставною державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. від 21 квітня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті доньки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії, зазначено відсутність оригіналу документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Тобто, підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо прийняття спадщини ОСОБА_2 було саме відсутність документів на спадкове майно, а не пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги сторін, оскільки сторони не пропустили строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З`ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко