Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2302/21
Провадження № 2/553/342/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2022 року м.Полтава
Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Заявлені вимоги мотивує тим, що позивач є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту.
Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника (відповідача) платіжною системою ТОВ фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY».
30.08.2018 11:47:22 позивачем відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 3000 грн. Таким чином, згідно кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000 грн та сплатити проценти у розмірі 960 грн у строк 16 днів до 14.09.2018. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені.
Ухвалою суду від 03.09.2021 позовна заява ТОВ «Прості Займи» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув та прохав розгляд справи здійснювати без його участі за наявними у справі матеріалами.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи, зокрема, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом, правом надання відзиву на позов не скористався.
За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом постановлена ухвала від 01.04.2021 про проведення заочного розгляду даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що ТОВ «Прості Займи» є юридичною особою з основним видом економічної діяльності - інші види кредитування (а.с.6-10).
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій умі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості Займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору і між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, а отже договір є укладеним.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (кредит) та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 3000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 30.08.2018 - 14.09.2018 в сумі 960 грн, та 1350 грн пені, які підлягають стягненню на користь позивача.
При цьому суд вказує, що за наданим розрахунком відповідачем було сплачено 150 грн пені, що підтверджується наданою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» довідкою від 26.07.2021.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 15.09.2018 по 26.07.2021, задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Виходячи із зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс 18).
Таким чином, враховуючи, що договір про надання фінансових послуг діяв до 14.09.2018 і відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за несплаченими процентами за період з 15.09.2018 не підлягають задоволенню. За таких обставин проценти підлягають нарахуванню і стягненню за період з 30.08.2018 по 14.09.2018 загальним розміром 960 грн (16 днів х 60 грн), як це передбачено умовами договору.
Проте, розрахунок заборгованості свідчить про те, що розрахована та визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах, за користування позикою, включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку ч.2 ст.625 ЦК України боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд враховує, що у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.33-57), позивач прохає стягнути борг з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення в сумі 1040 грн та три проценти річних від простроченої суми 3037,27 грн. Проте суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми позивачем було враховано суму відсотків, нараховану за період 15.09.2018 по 26.07.2021.
З урахуванням розміру заборгованості, який є доведеним, а саме суми кредиту 3000 грн та процентів за користування кредитом 960 грн, і підлягає задоволенню, суд вважає, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення 918,60 грн та 3% річних від простроченої суми в сумі 340,13 грн.
За таких обставин, суд приходе до висновку про часткове задоволення позову в загальному розмірі 6568,70 грн (сума кредиту 3000 грн, проценти за користування кредитом 960 грн, пеня 1350 грн, індекс інфляції за весь період прострочення 918,60 грн та три проценти річних від простроченої суми 340,10 грн).
Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягненню підлягає судовий збір в розмірі 206,67 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Цивільний позови Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прості Займи», , адреса: 69037, м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, 39-А, офіс 25.
Повне ім`я відповідача:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повне судове рішення складено 05.04.2022.