Ухвала

18 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 723/3196/19-ц

провадження № 61-85св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Чернівецької районної адміністрації Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року у складі судді Пташник А. М. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 листопада 2021року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Владичана А. І., Височанської Н. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Чернівецької районної адміністрації Чернівецької області, про надання дозволу на проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без згоди матері, зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з відповідачкою він перебував в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після припинення спільного проживання ОСОБА_2 перешкоджала йому та його родичам у спілкуванні з донькою, внаслідок чого він був позбавлений можливості брати участь у її вихованні.

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, визначено порядок побачень дитиною йому та його матері (бабі дитини). Незважаючи на зазначені рішення, відповідачка продовжувала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2014 року частково задоволені вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 .

За період коли він був позбавлений зустрічей та спілкування з донькою, він намагався за допомогою звернень до всіх інстанцій законним шляхом відстояти свої батьківські права та права доньки на безперешкодне спілкування та участь у її вихованні.

Із висновку Центру практичної психології і соціальної роботи Чернівецької міської ради від 20 червня 2014 року та рекомендації щодо збереження психологічного здоров`я дитини від 06 грудня 2016 року, наданого практикуючим психологом ОСОБА_5 , ставлення ОСОБА_3 до батька з високою ймовірністю може бути навіяне емоційним станом матері. Вказані висновки психологів свідчать, що дитина протягом тривалого періоду перебуває у конфліктній ситуації, подальше підтримання якої неминуче заподіє шкоди емоційному стану дитини та формуванню її особистості, у зв`язку з чим ОСОБА_3 потребує психокорекційної (психотерапевтичної ) роботи з нею.

Незважаючи на прийняті всі можливі заходи щодо налагодження контактів із колишньою дружиною, для забезпечення можливості спільно вирішувати питання, що стосуються виховання та розвитку дитини, забезпечення необхідної їй психологічної допомоги, відповідачка жодного разу не дала своєї згоди на проведення обстеження психологічного стану їхньої доньки та не погодилася досягти будь-якого компромісу щодо спільного виховання дитини за допомогою посередника (медіатора).

Посилаючись на викладене, позивач просив дозолити йому, без дозволу матері, самостійно організувати проведення психологічного обстеження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та психокорекційної (психотерапевтичної) роботи з метою її реабілітації від психотравматичного досвіду, подальшого запобігання негативного психологічного впливу на дитину з боку матері та з метою налагодження родинних стосунків доньки з ним та його родичами; зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди у проведенні психологічних обстежень його доньки та за викликом спеціаліста з психології приводити доньку в місце проведення психологічних обстежень та психокорекційних (психотерапевтичних) робіт з метою реабілітації ОСОБА_3 від травматичного досвіду, подальшого запобігання негативного психологічного впливу на дитину з боку відповідачки та з метою налагодження родинних стосунків доньки з ним та його родичами.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Щодо висновку практикуючого психолога від 16 січня 2019 року, наданого суду, то такий висновок психолога ґрунтується на поясненнях батька, а також окремих письмових документах, наданих лише позивачем; психолог особисто не спілкувався з дитиною та її матір`ю. Висновок психолога містить загальні висновки без урахування фактичних обставин цієї справи. Такий висновок не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому не може бути належним доказом у цій справі.

Враховуючи частину другу статті 28 Конституції України у якій йдеться про те, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам, всі обставини справи та виключно в інтересах неповнолітньої, позовні вимоги є безпідставними.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про надання дозволу на проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без згоди матері, зобов`язання вчинити дії, не призведе до відновлення порушеного на думку позивача його права на безперешкодне спілкування з дитиною та участі в її вихованні.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У січні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі вказує на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, Об`єднаної палати Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15-ц, Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18, від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16, від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

09 лютого 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Чернівецької районної адміністрації Чернівецької області, про надання дозволу на проведення психологічного обстеження малолітньої дитини та психокорекційної роботи без згоди матері, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2021 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року призначити до судового розгляду на 02 березня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний