ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/167/22 Справа № 201/5856/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи Національний банк України і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення збитків, грошових коштів і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи Національний банк України і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення збитків, грошових коштів і моральної шкоди.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 були укладені були укладені договори депозитних вкладів та карткових рахунків, а саме:

1) 02.08.2016 року, № SAMDNWFD401 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 4 302 497,3 грн., строком до 02.02.2017 року включно, зі сплатою 18% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 4 514 038,4 грн.;

2) 02.08.2016 року, № SAMDNWFD801 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 950 561,2 грн., строком до 10.02.2017 року включно, зі сплатою 18,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 262 482,43 грн.;

3) 21.12.2015 року, № SAMDNWFD601 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 862 910.79 грн., строком до 21.12.2016 року включно, зі сплатою 24,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 126 347,70 грн.;

4) 21.12.2015 року, № SAMDNWFD101 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 862 883.16 грн., строком до 21.12.2016 року включно, зі сплатою 24,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 126 314,65 грн.;

5) 21.12.2015 року, № SAMDNWFD401 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 862 883.16 грн., строком до 21.12.2016 року включно, зі сплатою 24,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 126 314,65 грн.;

6) 07.12.2015 року, № SAMDNWFD901 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 753 000,0 грн., договір продовжено, строком по 07.12.2017 року включно, зі сплатою 25% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 015 582,97 грн.; 7) 29.01.2016 року, № SAMDNWFD001 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 238 071,14 грн., строком до 29.01.2017 року включно, зі сплатою 24% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 332 493,64 грн.;

8) 10.07.2015 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 200 000 грн., договір продовжувався, строком до 16.01.2017 року включно, зі сплатою 18,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 291 519,16 грн.;

9) 09.06.2016 року, № SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 219 336,02 грн., строком по 09.06.2017 року включно, зі сплатою 20,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 291 033,79 грн.;

10) 30.10.2015 року, № SAMDNWFD601 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 198 000 доларів США, договір продовжувався, строком до 02.11.2017 року включно, зі сплатою 9,2% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 198 008,71 доларів США;

11) 21.10.2015 року, № SAMDNWFD601 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 51 892,97 грн., договір продовжувався, строком до 21.10.2017 року включно, зі сплатою 25% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 172 592,15 грн.;

12) 25.06.2016 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., зі сплатою 19% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 106 557,21 грн.;

13) 13.09.2016 року, № SAMDNWFD301 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 20 000 грн., договір продовжувався, строком до 13.09.2017 року включно, зі сплатою 19% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 61 958,79 грн.;

14) 29.09.2015 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 51 932,56 доларів США, договір продовжувався, строком до 04.04.2017 року включно, зі сплатою 8,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 51 937,12 доларів США;

15) 07.09.2015 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 38 149 доларів США, договір продовжувався, строком до 10.09.2017 року включно, зі сплатою 9,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 46 476,36 доларів США;

16) 25.06.2016 року, № SAMDNWFD801 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., зі сплатою 19% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 262 482,43 грн.;

17) 26.09.2016 року, № SAMDNWFD600 про розміщення та погашення ощадного (депозитного) сертифікату «Депозитний сертифікат на 6 міс.», на суму 20 100 доларів США, зі строком повернення 27.03.2017 року, зі сплатою 8% річних, серія сертифікату ПБ, № 007132, вклад зараховано на рахунок № НОМЕР_1 , станом на 21.12.2016 року залишок коштів становив 20 100 доларів США;

18) 07.09.2015 року, № SAMDNWFD501 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 6 709,8 доларів США, договір продовжувався, строком по 06.06..2017 року включно, зі сплатою 9,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 6 795,59 доларів США.

Також кошти позивача були розміщені на картках/рахунках, та станом на 21.12.2016 року становили:

1) № НОМЕР_2 (картка для виплат Голд) - 136 991,74 грн.;

2) № НОМЕР_3 (картка «Ключ до рахунку») - 111 863,70 грн.;

3) № НОМЕР_4 (картка Platinum) - 412,35 грн.;

4) № НОМЕР_5 (картка Універсальна Голд) - 20 930,07 грн.;

5) № НОМЕР_6 (картка для виплат Голд) - 7 143,56 грн.;

6) № НОМЕР_7 («Приват-вклад») - 1 069,28 грн.;

7) № НОМЕР_8 (бонусний) - 934,41 грн.;

8) № НОМЕР_9 (картка для виплат Голд) - 227,75 доларів США;

9) № НОМЕР_10 (Internet card) - 107,62 грн.;

10) № НОМЕР_11 («Приват-вклад») - 28,17 доларів США;

11) № НОМЕР_12 (картка Platinum) - 20,78 доларів США;

12) № НОМЕР_13 - 11,44 доларів США;

13) № НОМЕР_14 (картка для виплат Голд) - 4,04 євро;

14) № НОМЕР_15 (картка Platinum) - 0,84 євро.

Відповідач вищевказані зобов`язання виконував належним чином, однак 22.12.2016 року, при перегляді рахунків в «Приват24» позивачу стало відомо про здійснення банком списання коштів на підставі наказу №44 від 21.12.2016 року. Сповіщення про здійснення списання банк не надсилав. Строк виконання зобов`язань не настав. Зміст вказаного наказу банк не оприлюднив. Були списані кошти за договорами/рахунками:

1) 4 514 038,4 грн. - за договором від 02.08.2016 року, № SAMDNWFD401;

2) 1 262 482,43 грн. - за договором від 02.08.2016 року, № SAMDNWFD801;

3) 1 126 347,70 грн. - за договором від 21.12.2015 року, № SAMDNWFD601;

4) 1 126 314,65 грн. - за договором від 21.12.2015 року, № SAMDNWFD101;

5) 1 126 314,65 грн. - за договором від 21.12.2015 року, № SAMDNWFD401;

6) 1 015 582,97 грн. - за договором від 07.12.2015 року, № SAMDNWFD901;

7) 332 493,64 грн. - за договором від 29.01.2016 року, № SAMDNWFD001;

8) 291 519,16 грн. - за договором від 10.07.2015 року, № SAMDNWFD201;

9) 291 033,79 грн. - за договором від 09.06.2016 року, № SAMDNWFD701;

10) 198 008,71 доларів США - за договором від 30.10.2015 року, № SAMDNWFD601;

11) 172 592,15 грн. - за договором від 21.10.2015 року, № SAMDNWFD601;

12) 106 557,21 грн. - за договором від 25.06.2016 року, № SAMDNWFD201;

13) 61 958,79 грн. - за договором від 13.09.2016 року, № SAMDNWFD301;

14) 51 937,12 доларів США - за договором від 29.09.2015 року, № SAMDNWFD201;

15) 46 476,36 доларів США - за договором від 07.09.2015 року, № SAMDNWFD201;

16) 1 262 482,43 грн. - за договором № SAMDNWFD801;

17) 20 100 доларів США - за договором від 26.09.2016 року, № SAMDNWFD600; 18) 6 795,59 доларів США - за договором від 07.09.2015 року, № SAMDNWFD501.

19) 136 991,74 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_2 (картка для виплат Голд)

20) 111 863,70 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_3 (картка «Ключ до рахунку»);

21) 412,35 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_4 (картка Platinum);

22) 20 930,07 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_5 (картка Універсальна Голд);

23) 7 143,56 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_6 (картка для виплат Голд);

24) 1 069,28 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_7 (« ІНФОРМАЦІЯ_1 »);

25) 934,41 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_8 (бонусний);

26) 227,75 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_9 (картка для виплат Голд);

27) 107,62 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_10 (Internet card);

28) 28,17 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_11 («Приват-вклад»);

29) 20,78 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_12 (картка Platinum);

30) 11,44 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_13 ;

31) 4,04 євро - з картки/рахунку № НОМЕР_14 (картка для виплат Голд);

32) 0,84 євро - з картки/рахунку № НОМЕР_15 (картка Platinum).

Розрахункові документи, на підставі яких ПАТ КБ "ПриватБанк" здійснено операції, на вимогу позивача не було надано. Факт списання коштів підтверджується наданою в матеріали справи роздруківкою з Приват24 щодо стану договорів на 22.12.2016 року, та в матеріалах справи, які були надані слідчим відділу Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровської області посвідчені копії меморіальних ордерів, оформлених ПАТ КБ "ПриватБанк", за підписом ОСОБА_2 . Згідно з меморіальним ордерам, списання здійснено на підставі наказу ПАТ КБ "ПриватБанк" №44 від 21.12.2016 року.

20.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з вимогою про переказ коштів на його рахунки, незаконно списаних 22.12.2016 року сум помилкових переказів.

Відповідачем кошти на рахунки позивача не зараховано по цей час, будь-яка відповідь щодо підстав списання коштів, та підстав невиконання вимоги надана не була.

Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 11 706 688.27 грн., 368 607.9 доларів США, 4.88 євро та відшкодування моральної шкоди в сумі 2 141 294.48 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи Національний банк України і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення збитків, грошових коштів і моральної шкоди- задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти: збитки 11 706 688.27 грн., 368 607.9 доларів США, 4.88 євро (чотири євро 88 євроцентів). В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 8 500 грн. (т.10, а.с.238-248).

Не погодившись з таким рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Окрім того, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що звернення ОСОБА_1 з вимогами до банку не є належним способом захисту, за ч.3 ст.5 ЦПК України, оскільки статтею передбачено, що єдиним способом захисту прав осіб, які є (були) учасниками банку і права та інтереси яких були порушені внаслідок виведення неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі (т.11, а.с. 1-28).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори депозитних вкладів та карткових рахунків, а саме:

1) 02.08.2016 року, № SAMDNWFD401 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 4 302 497,3 грн., строком до 02.02.2017 року включно, зі сплатою 18% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 4 514 038,4 грн.;

2) 02.08.2016 року, № SAMDNWFD801 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 950 561,2 грн., строком до 10.02.2017 року включно, зі сплатою 18,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1262 482,43 грн.;

3) 21.12.2015 року, № SAMDNWFD601 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 862 910.79 грн., строком до 21.12.2016 року включно, зі сплатою 24,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 126 347,70 грн.;

4) 21.12.2015 року, № SAMDNWFD101 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 862 883.16 грн., строком до 21.12.2016 року включно, зі сплатою 24,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 126 314,65 грн.;

5) 21.12.2015 року, № SAMDNWFD401 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 862 883.16 грн., строком до 21.12.2016 року включно, зі сплатою 24,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 126 314,65 грн.;

6) 07.12.2015 року, № SAMDNWFD901 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 753 000,0 грн., договір продовжено, строком по 07.12.2017 року включно, зі сплатою 25% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 015 582,97 грн.; 7) 29.01.2016 року, № SAMDNWFD001 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 238 071,14 грн., строком до 29.01.2017 року включно, зі сплатою 24% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 332 493,64 грн.;

8) 10.07.2015 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 200 000 грн., договір продовжувався, строком до 16.01.2017 року включно, зі сплатою 18,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 291 519,16 грн.;

9) 09.06.2016 року, № SAMDNWFD701 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 219 336,02 грн., строком по 09.06.2017 року включно, зі сплатою 20,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 291 033,79 грн.;

10) 30.10.2015 року, № SAMDNWFD601 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 198 000 доларів США, договір продовжувався, строком до 02.11.2017 року включно, зі сплатою 9,2% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 198 008,71 доларів США;

11) 21.10.2015 року, № SAMDNWFD601 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 51 892,97 грн., договір продовжувався, строком до 21.10.2017 року включно, зі сплатою 25% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 172 592,15 грн.;

12) 25.06.2016 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., зі сплатою 19% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 106 557,21 грн.;

13) 13.09.2016 року, № SAMDNWFD301 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 20 000 грн., договір продовжувався, строком до 13.09.2017 року включно, зі сплатою 19% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 61 958,79 грн.;

14) 29.09.2015 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 6 міс., на суму 51 932,56 доларів США, договір продовжувався, строком до 04.04.2017 року включно, зі сплатою 8,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 51 937,12 доларів США;

15) 07.09.2015 року, № SAMDNWFD201 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 38 149 доларів США, договір продовжувався, строком до 10.09.2017 року включно, зі сплатою 9,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 46 476,36 доларів США;

16) 25.06.2016 року, № SAMDNWFD801 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., зі сплатою 19% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 1 262 482,43 грн.;

17) 26.09.2016 року, № SAMDNWFD600 про розміщення та погашення ощадного (депозитного) сертифікату «Депозитний сертифікат на 6 міс.», на суму 20 100 доларів США, зі строком повернення 27.03.2017 року, зі сплатою 8% річних, серія сертифікату ПБ, № 007132, вклад зараховано на рахунок № НОМЕР_1 , станом на 21.12.2016 року залишок коштів становив 20 100 доларів США;

18) 07.09.2015 року, № SAMDNWFD501 вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., на суму 6 709,8 доларів США, договір продовжувався, строком по 06.06..2017 року включно, зі сплатою 9,5% річних; станом на 21.12.2016 року залишок коштів на вкладі становив 6 795,59 доларів США.

На карткових рахунках на 21.12.2016 року залишки коштів становили:

1) № НОМЕР_2 (картка для виплат Голд) - 136 991,74 грн.;

2) № НОМЕР_3 (картка «Ключ до рахунку») - 111 863,70 грн.;

3) № НОМЕР_4 (картка Platinum) - 412,35 грн.;

4) № НОМЕР_5 (картка Універсальна Голд) - 20 930,07 грн.;

5) № НОМЕР_6 (картка для виплат Голд) - 7 143,56 грн.;

6) № НОМЕР_7 («Приват-вклад») - 1 069,28 грн.;

7) № НОМЕР_8 (бонусний) - 934,41 грн.;

8) № НОМЕР_9 (картка для виплат Голд) - 227,75 доларів США;

9) № НОМЕР_10 (Internet card) - 107,62 грн.;

10) № НОМЕР_11 («Приват-вклад») - 28,17 доларів США;

11) № НОМЕР_12 (картка Platinum) - 20,78 доларів США;

12) № НОМЕР_13 - 11,44 доларів США;

13) № НОМЕР_14 (картка для виплат Голд) - 4,04 євро;

14) № НОМЕР_15 (картка Platinum) - 0,84 євро.

Станом на 19.12.2016 року зобов`язання були чинними, виконувались, строк виконання за ними не настав.

22.12.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було здійснено списання коштів ОСОБА_1 з його рахунків, а саме:

1) 4 514 038,4 грн. - за договором від 02.08.2016 року, № SAMDNWFD401;

2) 1 262 482,43 грн. - за договором від 02.08.2016 року, № SAMDNWFD801;

3) 1 126 347,70 грн. - за договором від 21.12.2015 року, № SAMDNWFD601;

4) 1 126 314,65 грн. - за договором від 21.12.2015 року, № SAMDNWFD101;

5) 1 126 314,65 грн. - за договором від 21.12.2015 року, № SAMDNWFD401;

6) 1 015 582,97 грн. - за договором від 07.12.2015 року, № SAMDNWFD901;

7) 332 493,64 грн. - за договором від 29.01.2016 року, № SAMDNWFD001;

8) 291 519,16 грн. - за договором від 10.07.2015 року, № SAMDNWFD201;

9) 291 033,79 грн. - за договором від 09.06.2016 року, № SAMDNWFD701;

10) 198 008,71 доларів США - за договором від 30.10.2015 року, № SAMDNWFD601;

11) 172 592,15 грн. - за договором від 21.10.2015 року, № SAMDNWFD601;

12) 106 557,21 грн. - за договором від 25.06.2016 року, № SAMDNWFD201;

13) 61 958,79 грн. - за договором від 13.09.2016 року, № SAMDNWFD301;

14) 51 937,12 доларів США - за договором від 29.09.2015 року, № SAMDNWFD201;

15) 46 476,36 доларів США - за договором від 07.09.2015 року, № SAMDNWFD201;

16) 1 262 482,43 грн. - за договором № SAMDNWFD801;

17) 20 100 доларів США - за договором від 26.09.2016 року, № SAMDNWFD600; 18) 6 795,59 доларів США - за договором від 07.09.2015 року, № SAMDNWFD501.

19) 136 991,74 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_2 (картка для виплат Голд)

20) 111 863,70 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_3 (картка «Ключ до рахунку»);

21) 412,35 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_4 (картка Platinum);

22) 20 930,07 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_5 (картка Універсальна Голд);

23) 7 143,56 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_6 (картка для виплат Голд);

24) 1 069,28 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_7 (« ІНФОРМАЦІЯ_1 »);

25) 934,41 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_8 (бонусний);

26) 227,75 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_9 (картка для виплат Голд);

27) 107,62 грн. - з картки/рахунку № НОМЕР_10 (Internet card);

28) 28,17 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_11 («Приват-вклад»);

29) 20,78 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_12 (картка Platinum);

30) 11,44 доларів США - з картки/рахунку № НОМЕР_13 ;

31) 4,04 євро - з картки/рахунку № НОМЕР_14 (картка для виплат Голд);

32) 0,84 євро - з картки/рахунку № НОМЕР_15 (картка Platinum).

Вказані обставини підтверджуються вказаними договорами, роздруківками виписок за рахунками та визнавались відповідачем протягом судового розгляду, тому за ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доведенню. Так само визнавався відповідачем факт відсутності розпорядження ОСОБА_1 на списання коштів з його рахунків та судового рішення на списання коштів.

Розрахункові документи, які були складені за ініціативою ПАТ КБ «ПриватБанк» для оформлення операцій списання коштів з рахунків ОСОБА_1 за вказаними вище договорами депозитних вкладів та картковими рахунками та в зазначених сумах - копії меморіальних ордерів, що були вилучені у ПАТ КБ «ПриватБанк» у кримінальному провадженні № 0000033 - містять посилання на підставу списання коштів - наказ № 44 ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21 грудня 2016 року, підписаний уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням № 105 від 13.12.2016 року Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України визнано ОСОБА_1 пов`язаною з ПАТ КБ «ПАТ КБ «ПриватБанк» особою за ознаками пов`язаної з банком особою відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» за кодом типу пов`язаності № 526 (керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб), про що Національним банком України було направлено на адресу АТ КБ «ПриватБанк» електронне повідомлення.

Рішенням Правління Національного банку України № 498-рш/БТ від 18.12.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» віднесено до категорії неплатоспроможних; надано пропозицію Кабінету Міністрів України щодо виведення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з ринку шляхом його продажу інвестору в особі держави відповідно до статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

18.12.2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 961 «Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи». Згідно вказаної постанови «відповідно до статті 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі пропозиції Національного банку щодо капіталізації банку за участі держави, рішення Ради з фінансової стабільності, враховуючи зобов`язання власників істотної участі банку (лист від 16 грудня 2016 р.) та виходячи з необхідності забезпечення стабільності фінансової системи і захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, Кабінет Міністрів України, зокрема, постановив:

1.Прийняти пропозицію Національного банку щодо участі держави в особі Міністерства фінансів у виведенні з ринку публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у спосіб, визначений пунктом 5 частини другої статті 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

2.Установити, що:

держава в особі Міністерства фінансів придбаває акції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у повному обсязі за одну гривню;

після виконання абзацу другого цього пункту з метою відновлення та забезпечення стабільної роботи ПАТ КБ «ПриватБанк» держава в особі Міністерства фінансів бере участь у його додатковій капіталізації шляхом придбання акцій додаткової емісії існуючої номінальної вартості на суму, що не перевищує розміру мінімальної потреби в капіталі, розрахованої Національним банком.

Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2016 року № 2859 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ПриватБанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «ПриватБанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 19 грудня 2016 року по 18 січня 2017 року (включно). Призначено строком на один місяць з 19 грудня 2016 року по 18 січня 2017 року (включно) уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ПриватБанк» директора департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Соловйову Н.А. Делеговано Соловйовій Н.А. повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «ПриватБанк», визначені Законом («Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), зокрема, статтями 37-39 Закону. Делеговано Шевченку А.М. повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «ПриватБанк», визначені Законом, зокрема, статтями 37-39 Закону, крім повноважень органів управління.

Наказом № 1 від 19.12.2016 року «Про виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ПриватБанк», з 19 грудня 2016 року приступила до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Соловйова Н.А. Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 19 грудня 2016 року ОСОБА_2 набула всіх повноважень органів управління (загальних зборів, спостережної (наглядової) ради і правління) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту ) у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з рішенням № 2887, прийнятим 20.12.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможного банку ПАТ КБ «ПриватБанк»: погоджено умови договорів про придбання акцій додаткової емісії від імені пов`язаних осіб неплатоспроможного банку; доручено уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченку А. М. укласти договори про придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможного ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені набувачів - пов`язаних осіб неплатоспроможного банку; а також надано ОСОБА_3 право підписувати договори про придбання акцій додаткової емісії від імені набувачів - пов`язаних з банком осіб; ОСОБА_4 делеговано повноваження укладання вказаного договору про придбання акцій додаткової емісії від імені ПАТ КБ «ПриватБанк».

На виконання вказаного рішення 20.12.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіної М.А., та ОСОБА_1 від імені якого також діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко О. М., було укладено договір про придбання акцій № 94/2016, за умовами якого банк передав, а позивач придбала простих іменних акцій додаткової емісії ПАТ КБ «ПриватБанк» у кількості 75 572 шт. номінальній ціні 280 грн. за 1 акцію. На виконання цього договору між сторонами підписано акт приймання-передавання.

У відповідності з наказом № 22 від 20 грудня 2016 року тимчасової адміністрації ПАТ КБ «ПриватБанк» «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб»: заборонено здійснювати будь-які видаткові банківські операції - безготівкові та готівкові, з рахунків пов`язаних осіб банку та клієнтів банку.

Згідно наказу № 44 від 21.12.2016 року тимчасової адміністрації ПАТ КБ «ПриватБанк» «Про перерахування коштів пов`язаних осіб»: працівникам банку доручено здійснити операції з розблокування рахунків; перерахувати кошти пов`язаних з банком осіб згідно додатків до вказаного наказу; після виконання операцій із перерахування коштів - негайно здійснити блокування всіх рахунків; заборонено здійснення будь-яких інших перерахувань коштів із зазначених в додатках.

21.12.2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від імені усіх власників простих іменних акцій банку, у тому числі від імені ОСОБА_1 , уклала договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ «ПриватБанк» № БВ-744/16/13010-05/131, за умовами якого Держава Україна в особі Міністерства фінансів України придбала 100 % акцій ПАТ КБ «ПриватБанк» за ціною продажу в 1 (одну) гривню 00 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що відносини сторін щодо укладених договорів, рахунків, врегульовано Цивільним Кодексом України, Законами України «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», нормативно-правовими актами Національного банку України. При вирішенні справи суд виходив з того, що предметом спору є переказ коштів з рахунків позивача та вирішував питання, чи мав ПАТ КБ «ПриватБанк» як банківська установа, що виконувала операцію з переказу, здійснювати списання коштів на підставі наданих йому розрахункових документів - меморіальних ордерів.

Меморіальні ордери, на підставі яких було здійснено списання коштів ОСОБА_1 - були оформлені банком, ініціатором списання коштів також був ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі наказу № 44 від 21.12.2016 року. Суд першої інстанції зазначив, що наказ № 44 від 21.12.2016 року не містив посилання, як на підставі здійснення списання коштів: ні на договір придбання акцій додаткової емісії № 94/2016 від 20.12.2016 року (тобто відсутність договірного списання), ні на ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тобто списання на підставі Закону). Також суд прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_5 , яка підписала меморіальні ордери, повноважень розпоряджатись зобов`язаннями банку в межах ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки відповідне рішенням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не приймалось. Тому суд прийшов до висновку про наявність помилкового переказу та що грошові кошти з рахунків ОСОБА_1 були списані неправомірно, а співробітники банку при виконанні розрахункових документів порушили умови укладених сторонами договорів депозитних вкладів, вимоги Інструкцій Національного банку України №№ 492, 22, Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Цивільного Кодексу України. Тому суд першої інстанції вважав, що банк безпідставно не виконав вимогу позивача про повернення коштів за ст.1073 ЦК України, ст.32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Також суд першої інстанції вважав нікчемним договір про придбання акцій додаткової емісії ПАТ КБ «ПриватБанк» № 94/2016 від 20.12.2016 року, договір купівлі-продажу пакету акцій банку від 21.12.2016 року в частині акцій ОСОБА_1 , укладений як від імені банку, так і від імені ОСОБА_1 за рахунок його коштів, уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з підстав ст.41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.228 ЦК України. Оскільки цей договір порушує публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод ОСОБА_1 , бо мало місце безоплатне вилучення майна позивача.

Відповідачем не заперечувалось, що кошти за акції, які були придбані за грошові кошти позивача, не надавались. Що є тотожним конфіскації майна та за ст.41 Конституції України могло бути застосовано лише на підставі судового рішення. Суд також вказав, що ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суперечить ст.41 Конституції України та не могла бути застосована. Також суд першої інстанції вказав, що відповідач не був повідомлений про визнання його пов`язаної з банком особою та можливі у зв`язку з цим наслідки. Суд вважав порушеним принцип юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України») у тому розумінні, що ні Цивільний Кодекс України, ні Закон України «Про банки і банківську діяльність» (ст.ст.52, 58) не встановлюють застосування санкцій (відповідальності) щодо пов`язаних (непов`язаних) з банком осіб в процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку, що по суті мало місце щодо позивача ОСОБА_1 .

З урахуванням здійснення списання з порушенням умов договорів, ст.1071 ЦК України, ст.ст.525, 530, 651, 652 ЦК України, Інструкцій Національного банку України №№492, 22, ст.51 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суд першої інстанції вказав про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 збитків за правилами ст.ст.610, 611, 1058, 1073 ЦК України, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Водночас суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , оскільки належно позивачем не надано докази спричинення моральної шкоди та обгрунтування розміру.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими, у зв`язку з наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що списання коштів з рахунків позивача мало місце на підставі меморіальних ордерів від 21.12.2016 року, оформлених ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі наказу банку № 44 від 21 грудня 2016 року.

Зміст вказаного наказу не містить посилань на списання коштів, у тому числі ОСОБА_1 , як на підставі Закону (ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), так і на підставі договору про придбання акцій додаткової емісії ПАТ КБ «Приватбанк» (зокрема, № 94/2016 від 20 грудня 2016 року).

Зміст меморіальних ордерів в частині «призначення платежу» також відповідає висновкам суду - зазначено про списання на підставі наказу № 44 від 21 грудня 2016 року та відсутні посилання про списання на підставі Закону та/або договору. Також вказані докази відповідають поясненням працівників банку щодо обставин списання коштів, у тому числі позивача, які були надані при допиті у якості свідків у кримінальній справі. Факт оформлення ПАТ КБ «ПриватБанк» меморіальних ордерів на паперових носіях для списання коштів з рахунків позивача не заперечувався банком при розгляді справи в суді першої інстанції та не спростовується в апеляційній скарзі. Доказів зворотного або інших документів, на підставі яких було здійснено списання - банк не надав.

У зв`язку з чим безпідставними є доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновки суду не відповідають обставинам справи та встановлені неповно.

П.1.6. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів здійснюється на підставі документу на переказ - електронного або паперового документу, що використовується суб`єктами переказу, що відповідає вимогам ст.17.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.3 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яким безготівкові розрахунки проводяться на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Ч.4 цієї норми, ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» містить меморіальний ордер в переліку розрахункових документів.

У відповідності до п.1.19-1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» меморіальний ордер- розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій згідно цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. Ч.5 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що платіжні інструменти мають бути оформлені належним чином і містити інформацію про їх емітента, платіжну систему, в якій вони використовуються, правові підстави здійснення розрахункової операції, і, як правило, держателя платіжного інструмента та отримувача коштів, дату валютування, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення банком розрахункової операції, що цілком відповідають інструкціям власника рахунка або іншого передбаченого законодавством ініціатора розрахункової операції.

Ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Такі ж вимоги містить п.1.6 Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземній валютах (затверджена постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року) - порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземній валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку.

Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

П.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (затверджена постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року) встановлено, що кошти з рахунків клієнта банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Таким чином, законодавством передбачено можливість списання банком коштів з рахунків клієнта лише за його розпорядженням, судовим рішенням, на підставі закону або договору та також лише на підставі належним чином оформлених розрахункових документів. Тобто банк при здійсненні операції зі списання коштів з рахунку або видачі готівки повинен пересвідчитись, що розрахунковий документ оформлено належним чином, у відповідності до вказаних вище вимог, містить всі необхідні реквізити, особа, що підписала розрахунковий документ - має належним чином оформлені повноваження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» були відсутні підстави списувати кошти з рахунків позивача на підставі меморіальних ордерів, оформлених на підставі власного наказу банку № 44 від 21 грудня 2016 року, оскільки це не відповідає приписам ст.1071 ЦК України, п.1.6.ст.1, ст.17.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.51 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Також колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність списання на підставі договору від 20 грудня 2016 року про придбання акцій додаткової емісії № 94/2016 від 20.12.2016 року, оскільки не співпадають суми грошових коштів за вказаним договором та фактично списані з рахунків позивача за меморіальними ордерами, що не спростовано в апеляційній скарзі. Наявність факту укладення договору № 94/2016 від 20.12.2016 року не підтверджує факту списання коштів ОСОБА_1 з рахунків саме на підставі вказаного договору, оскільки це спростовується наведеними вище доказами, які суд першої інстанції дослідив у повному обсязі та дав їм належну оцінку.

Окрім того, правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність у ПАТ КБ «ПриватБанк» підстав ініціювати оформлення меморіальних ордерів та оформлювати їх, а у ОСОБА_2 - підстав підписувати розрахункові документи.

Відсутнє Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про делегування ОСОБА_2 повноважень на розпорядження зобов`язаннями банку згідно зі ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки Рішенням № 2859 їй були надані повноваження лише тимчасового адміністратора банку та органів його управління і контролю, згідно зі ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Верховний Суд у правовому висновку у справі № 6-2735цс16, викладеному у постанові від 14 грудня 2016 року, також вказував, зокрема, про здійснення уповноваженою особою Фонду повноважень Фонду, які визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та делеговані їй Фондом.

Також суд першої інстанції надав правильну оцінку договору № 94/2016 від 20.12.2016 року, вказавши про його нікчемність.

Суд правильно вказав, що в Постанові Кабінету Міністрів України № 961 від 18 грудня 2016 року вказано про продаж всього пакету акцій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» державі в особі Міністерства фінансів України за 1 грн., після виконання заходів, передбачених ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що включали в себе і придбання акцій додаткової емісії банку за кошти пов`язаних осіб. Тобто майно позивача (акції банку, до яких входили і акції додаткової емісії, придбані за кошти позивача) було відчужено Державі за 1 грн., будь-яка сума позивачу за акції не сплачувалась. Тому є правильними висновки суду про наявність конфіскації, оскільки за належне їй майно, відчужене Державі позивач ОСОБА_1 кошти не отримав. Що є тотожним визначенню конфіскації за ст.59 КК України, порушенням ст.41 Конституції України, за якою право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Примусове відчуження права власності може бути застосовано як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі та в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування його вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсягу та в порядку, встановлених законом. Аналогічним чином ст.321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Таким чином, безумовне право конфіскації майна надано виключно суду, і органи державної влади згідно зі ст.19 Конституції України не мали компетенції приймати рішення про конфіскацію. Фактично Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не могли здійснювати функції суду та приймати рішення про безоплатне вилучення майна ОСОБА_1 на користь держави.

Суд правильно застосував ст.228 ЦК України, за якою правочин, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Тому договір № 94/2016 від 20.12.2016 року за ч.1, 2 ст.228 ЦК України, ст.41 Конституції України є нікчемним, та визнання його недійсним за ч.2 ст.215 ЦК України не вимагається. Фактично статтею 228 визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, тому помилковими є доводи апеляційної скарги, що про нікчемність правочину повинна містити норма відносно придбання акцій.

Посилання апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» на висновки Верховного Суду у справах № 910/8012/17, 904/272/17, 916/174/17 не підлягають застосуванню у справі ОСОБА_1 . Оскільки перелічені судові справи з іншим предметом спору та правовідносинами. Зокрема, як видно з судових рішень, у розрахункових документах як на підстави списання посилання на договір про придбання акцій додаткової емісії, а не на наказ № 44 від 21.12.2016 року.

Конфіскація майна також є порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_1 є пов`язаною з ПАТ КБ «ПриватБанк» особою, що не заперечувалось позивачем. І тому, на думку апелянта, це є доказом правомірності списання коштів з його рахунків з урахуванням положень ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

З урахуванням предмету спору та заявлених позовних вимог в остаточній редакції, з яких позивачем було виключено посилання на визнання його пов`язаною особою як підставу позовних вимог - суд вважає, що ця обставина жодним чином не впливає на вирішення спору.

Оскільки норми матеріального права, якими керувався суд при вирішенні спору, а саме ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1071, 1073, 526, 530, 651, 652, 609, 610, 611 ЦК України, ст.32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якими регулюються зобов`язання та виконання банком розрахункових документів та які підлягали обов`язковому застосуванню банком при здійсненні операцій на списання коштів з рахунків - не містять будь-якої вимоги або посилання щодо пов`язаності або непов`язаності особи, з чиїх рахунків здійснюється переказ.

В той же час суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що пов`язаність позивача є окремою самостійною підставою для застосування ст.41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та здійснення списання коштів з рахунків позивача. Оскільки акти органи державної влади, норми Законів України щодо пов`язаних осіб не звільняють банківську установу при здійсненні операцій за рахунками вкладників виконувати норми банківського законодавства, ЦК України щодо здійснення будь-якої операції виключно на підставі належним чином оформлених розрахункових документів. В іншому випадку це призведе до грубого порушення ст.41 Конституції України, яка гарантує право власності.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не зазначає, що ОСОБА_1 , який до 20.12.2016 року не був акціонером ПАТ КБ «ПриватБанк», має будь-яке відношення до неплатоспроможності банку або допустив будь-які порушення, умови договорів депозитних вкладів були звичайними.

Окрім того, спеціальні норми Закону України «Про банки і банківську діяльність», зокрема, ст.58, не містять відповідальність пов`язаних осіб, яка була застосована у даному випадку.

Щодо доводів АТ КБ «Приватбанк» про неналежний спосіб захисту, обраний ОСОБА_1 , з урахування особливостей, встановлених в пункті 5 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13.05.2020 №590-ІХ.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом частини 2 статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 в справі № 1-1/2002.

Отже, право на судовий захист є однією із найважливіших конституційних гарантій

забезпечення та захисту прав та свобод особи. Право на доступ до правосуддя може бути реалізоване лише в тому випадку, коли воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення порушених прав. Обмеження цього права не допускається навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

За змістом правової позиції Конституційного Суду України (Рішення від 20 червня 2019 року № 6-р/ 019 у справі №1-152/2019(3426/19) (Офіційний вісник України, 2019 р., № 57, стор. 150, стаття 1984, код акта 95227/2019) законні очікування є одним з проявів справедливості у праві й передбачають юридичну визначеність правового регулювання щодо суб`єктів права. В аспекті статті 8 Конституції України юридична визначеність означає несуперечливість такого регулювання та недопустимість його зміни з порушенням засадничих принципів права.

Ст.13 Європейської конвенції з прав людини гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали офіційні повноваження.

Посилання на необхідність застосування Закону № 590 суперечить конституційному принципу незворотності дії закону у часі та негайної дії норми процесуального права, аналіз якого неодноразово здійснювався у рішеннях Конституційного Суду України (рішення від 13.05.1997 № 1-зп/1997, від 03.10.1997 № 4-зп/1997, від 09.02.1999 № 1-рп/1999, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 5-рп/2012, від 13.03.2012 № 6-рп/2012). Конституційний Суд вказував, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Також суд зазначив, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

За ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативноправового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У ст. 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, за загальним правилом до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (висновок Верховного Суду України у постанові від 02.12.2015 у справі №3-1085гс15).

Принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, закріплений у частині першій ст.58 Конституції України, є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою ст.58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (пункт 4 рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 №3-рп/2001).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що конституційний принцип про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (абзац 4 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. У справі Beller v.France Європейський Суд вказав, що ст.6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не оскаржує акти органів державної влади в процедурі виведення ПАТ КБ «Приватбанк» з ринку за участі держави, а предметом спору є виключно помилковий переказ коштів - відсутні підстави для висновків про необхідність закриття провадження у справі на підставі вищевказаного Закону № 590.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах- учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року, в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: