Справа № 132/1235/21
Провадження № 22-ц/801/557/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 рокуСправа № 132/1235/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М.,
суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року, ухвалене суддею Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О.,
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2021 року Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця (далі КЕВ м. Вінниця) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Військової частини НОМЕР_1 , про стягнення збитків, завданих використанням електричної енергії.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2019 (протокол № 29 від 24.09.2019) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було забезпечено житлом, а саме приміщенням № 9 у Казармі поліпшеного планування, розташованого на території цієї військової частини за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вказує, що казарма розташована на території військової частини, забезпечення її комунальними послугами здійснюється КЕВ м. Вінниця у відповідності до вимог п. 3.1 Положення «Про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністерства Оборони України № 448 від 03.07.2013. З моменту заселення у казарму, відповідачі споживають електроенергію, про що щомісячно Військова частина НОМЕР_1 подає КЕВ м. Вінниця відомості показників лічильників. Відповідачі частково оплачують спожиту електроенергію за тарифами для населення.
КЕВ м. Вінниця зазначає, що станом на 31.01.2021 відповідачами спожито 15716,03 кВт. електричної енергії. Оскільки військовослужбовці, що проживають у спеціально-пристосованих казармах побутовими споживачами не є, постачальник універсальної послуги не може постачати електричну енергію за тарифами для побутових споживачів у казарму. Законодавець не передбачив механізм компенсації військовим частинам (КЕВ) різниці між їх видатками та відшкодуванням комунальних послуг мешканцями спеціально-пристосованих казарм за тарифами для населення, оскільки сплата цієї різниці фактично покладається на постачальника універсальних послуг.
Тому, протиправна поведінка відповідачів призвела до збитків позивача станом на 31.01.2021 в розмірі 32946,47 грн., яка складається з різниці коштів, що недоплачені відповідачами по тарифу для побутових споживачів (1,68) у сумі 3597,05 грн.; різниці коштів, що недоплачені по тарифу видатків позивача (3,4328) у сумі 29349,46 грн.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідачі на позовну заяву подали відзиви, в яких вказують, що позовні вимоги не визнають та просять відмовити у позові, вказують, що відповідно до вимог ч.5 розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 №380, оплата житлово-комунальних послуг (зокрема, електричної енергії) у казармі поліпшеного планування має здійснюватися виключно за тарифами для населення. Зазначають, що вони здійснюють компенсацію частини вартості отриманих житлово-комунальних послуг, зокрема і використаної електричної енергії, не маючи заборгованості.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
В якості основних доводів скаржник зазначає те, що суд вирішуючи спір не правильно застосував норми Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкції) та ст. 51 Бюджетного Кодексу України. За висновком суду першої інстанції, таке право належить відповідачам згідно з п. 5 Розділу ІV Інструкції №380. Вказує, що суд не взяв до уваги, що так як відповідачі є військовослужбовцями офіцерського складу, то розміщені в казармі поліпшеного планування всупереч Інструкції №308, відповідно до п.1-2 Розділу 6 Інструкції у спеціально пристосованих казармах можуть розміщуватись виключно військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу. Отже позивач вважає, що відповідачі не мають права на пільгове зниження плати за житлово-комунальні послуги, а КЕВ м. Вінниця не зобов`язаний нести витрати на забезпечення такого зниження.
Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Інший учасник справи правом на подання письмового відзиву не скористався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2019, оформленого протоколом № 29 від 24.09.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділена житлова площа для проживання під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_2 , розташованої на території військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).
Казарма поліпшеного планування згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212138115 від 11.06.2020, перебуває в державній власності Міністерства оборони України (а.с. 8).
З Акту приймання (передачі) для утримання та експлуатації казарми поліпшеного планування військового містечка № НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 від 09.10.2019 слідує, що позивач КЕВ м. Вінниця є балансоутримувачем казарми (а.с. 49-50).
Рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради будівлі зі статусом «казарма поліпшеного планування» на 48 койко-місць на території військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 присвоєно окрему поштову адресу- АДРЕСА_1 (а.с. 51).
Відповідно до квитанцій про оплату відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 здійснювали компенсацію частини вартості, отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення за період: з вересня 2020 року по січень 2021 рік (а.с. 69-78).
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що військовослужбовці, особи офіцерського складу та члени їх сімей, які проживають в спеціально пристосованих казармах, будівлях і спорудах, переобладнаних для проживання військовослужбовців, компенсують вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення, а як встановлено судом з наданих відповідачами доказів, ними своєчасно та в повному обсязі здійснювалась компенсація частини вартості отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення.
З такими висновками погоджується Вінницький апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на Законі, відповідають фактичним обставинам справи, не суперечать наявним доказам та матеріалам справи та зроблені у відповідності до норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до п.п. 7.11 Положення про організацію квартирно - експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №448 від 03.07.2013, порядок оплати житлово - комунальних послуг та квартирної плати в спеціально пристосованих казармах визначається відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року.
Чинною Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018, передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, крім осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку та члени їх сімей, за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання, забезпечуються службовими жилими приміщеннями.
У разі відсутності службових жилих приміщень:
військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу і не перебувають у шлюбі, розміщуються у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, а сімейні - у сімейних гуртожитках. За відсутності вільних місць в гуртожитку військова частина зобов`язана орендувати їм житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення;
військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках;
іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців, призваних за мобілізацією до укладення ними контракту) військова частина зобов`язана орендувати житло або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством. (п. 1, 2 розділу ІV).
Під спеціально пристосовані казарми виділяються будівлі, які розташовані на території військової частини, для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.
На спеціально пристосовані казарми КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району оформлює документи, що підтверджують їх технічний стан, у яких зазначається кількість місць для проживання. Житлово-побутові умови в таких казармах мають відповідати вимогам, які висуваються до гуртожитків, призначених для проживання одиноких громадян.
У разі необхідності за клопотанням начальника гарнізону, за поданням командира військової частини, погодженим з начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, дозволяється реєструвати спеціально пристосовані казарми у виконавчих органах місцевого самоврядування як об`єкт житлового фонду.
Оплата комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих військовослужбовцями рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які розміщені в спеціально пристосованих казармах, здійснюється військовою частиною в межах кошторисних призначень на відповідний рік.
За правилами п.5 розділу ІV у разі розміщення одружених військовослужбовців, осіб офіцерського складу та членів їх сімей або проживання осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, та членів їх сімей (за їх згодою), які залишилися перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання, оплата комунальних послуг та енергоносіїв здійснюється відповідно до укладених з ними договорів. У таких випадках відшкодування коштів військовій частині, витрачених на оплату комунальних послуг та енергоносіїв, проводить військовослужбовець за тарифами для населення.
Житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) у розташуванні військової частини надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті.
Житлова площа у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) надається на підставі рапорту військовослужбовця за рішенням командира військової частини, погодженим з КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.
Командир військової частини видає наказ та укладає з військовослужбовцем договір про надання комунальних послуг, при цьому вартість комунальних послуг та енергоносіїв відшкодовується військовій частині військовослужбовцем за тарифами для населення, крім неодружених військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу військової служби за контрактом, які проживають безоплатно.
Відповідно до п.п. 19-20 Розділу IV у разі відсутності у військовій частині військовослужбовців відповідних категорій, які розміщуються у спеціально пристосованих казармах (переобладнаних будівлях) відповідно до вимог цієї Інструкції, в них можуть тимчасово розміщуватися інші військовослужбовці за їх згодою.
Отже, зазначеними нормами матеріального права регламентовано, що військовослужбовці, які проживають в спеціально пристосованих казармах, відшкодовують вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих електроносіїв за тарифами для населення, що є соціальною гарантією для військовослужбовців вказаної категорії, та не може бути звужена.
Як встановлено судом, відповідачі своєчасно та в повному обсязі здійснювали компенсацію частини вартості, отриманих послуг з постачання електричної енергії за тарифами для населення, про що свідчать платіжні документи, що знаходяться в матеріалах цивільної справи.
КЕВ м. Вінниця не спростовано вказаних обставин в суді першої інстанції та в Вінницькому апеляційному суді.
Тому, на переконання Вінницького апеляційного суду вимога позивача про сплату цих послуг за промисловими тарифами в даному конкретному випадку не підлягає застосуванню, а тому є незаконною.
Вирішуючи спір суд першої інстанції обґрунтовано посилався на те, позовні вимоги КЕВ м. Вінниця є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

КЕВ м. Вінниця в супереч ч.1 ст.81 ЦПК України не надано належних доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні його позову, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Прийнявши до уваги зазначені вище обставини, а також вимоги законодавства, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

При вирішенні спору, судом було враховано всі обставини справи, надано оцінку усім належним доказам.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі є військовослужбовцями офіцерського складу, які розміщені у казармі поліпшеного планування всупереч п. 1-2 Розділу ІV Інструкції №380, адже відповідно до цієї Інструкції, у спеціально пристосованих казармах можуть розміщуватись виключно військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, не приймаються до уваги, оскільки дані вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а суд не може в межах справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги надавати оцінку законності прийняття такого рішення.
Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване та справедливе судове рішення, яке відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета