Житомирський апеляційний суд
Категорія 3 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Талько О.Б.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/13172/21 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Єригіної І.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.

21 грудня 2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову, у якій вона просила накласти арешт на автомобіль TOYOTA моделі YARIS 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021 із забороною вчиняти стосовно даного автомобіля будь-які дії пов`язані з його відчуженням, його перереєстрацією на третіх осіб, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 22.03.2021 за №7542/21/012407, витребування майна з чужого/незаконного володіння та не застосовувати до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення позову з підстав, наведених у даній заяві.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначала, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ТОYОТА моделі YARIS 2015 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021. 20 березня 2021 року на прохання товариша її чоловіка, вона надала в тимчасове користування на тиждень вказаний вище автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021 ОСОБА_7 , який зобов`язався повернути автомобіль та вищевказане свідоцтво. Однак, у вказаний строк ОСОБА_7 автомобіль не повернув. 06 квітня 2021 року вона з чоловіком від ОСОБА_8 дізналися, що її автомобіль проданий ОСОБА_3 , відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.03.2021 за №7542/21/012407, який у свою чергу укладений на підставі договору комісії від 22.03.2021 за №7542/21/012407, підписаного нібито між нею та ФОП ОСОБА_2 . Надалі, з матеріалів кримінального провадження №0000611 заявнику стало відомо про те, що з 08.04.2021 ОСОБА_3 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_4 . Необхідність забезпечення позову, обумовлюється існуванням очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача; захист прав, свобод та інтересів позивача, а так само їх відновлення є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову; очевидними є ознаки вини відповідача ФОП ОСОБА_2 , оскільки спірний автомобіль вона йому не передавала, як і не укладала з ним будь-якої угоди. Враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову є доцільним та вкрай необхідним.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2021 року у задоволені заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наданим стороною позивача доказам, які є достатніми на підтвердження існування реальної загрози у поверненні їй вказаного автомобіля, крім того, судом не вказано які ще докази необхідно надати. Судом залишено поза увагою, що на сьогоднішній день відбувається незаконне (протиправне) володіння її транспортним засобом, вартість якого становить 335 641,71 грн., третьою особою ОСОБА_4 , яка у будь - який момент може, як і попередня особа вчинити дії щодо відчуження спірного автомобіля на користь інших осіб. Для повернення автомобіля у первісний стан або для його повернення з володіння третіх осіб, вона буде змушена у подальшому докласти зусилля, адже таке повернення може відбутися лише у судовому порядку. При зверненні до суду, власник автомобіля буде змушений нести матеріальні збитки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на майно, зазначене у заяві про забезпечення позову.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває на розгляді цивільна справа №295/13172/21 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.03.2021 №7542/21/012407, а саме автомобіля ТОYОТА моделі YАКІ8 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_4 , білого кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , укладеного між ФОП ОСОБА_2 , який діяв на підставі неукладеного із ОСОБА_1 договору комісії від 22.03.2021 за №7542/21/012407 та ОСОБА_9 , витребування у ОСОБА_4 та повернення ОСОБА_1 в робочому стані автомобіль ТОYОТА моделі YАКІ8 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_4 , у комплектації станом на дату укладання договору купівлі-продажу від 22.03.2021, який належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 16.03.2021.

Отже, предметом спору є витребування з чужого незаконного володіння автомобіля марки ТОYОТА моделі YARIS 2015 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 власником якого була ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п.43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що з метою мінімізації можливих зловживань із забезпеченням позову, суду має бути надане підтвердження існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто заявник повинен обґрунтувати, чому невжиття заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду та як саме; вид забезпечення позову повинен відповідати позовним вимогам та їхньому обсягу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, вбачається, що заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у вигляді арешту на автомобіль TOYOTA моделі YARIS 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, оскільки є достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, що призведе до порушення майнового права ОСОБА_1 .

Відтак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 спростувала наведені висновки суду першої інстанції та довела неправильність застосування ним норм матеріального права та порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування ухваленого ним судового рішення.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 .

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA моделі YARIS 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 16.03.2021, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 22.03.2021 за №7542/21/012407, витребування майна з чужого/незаконного володіння.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного судового рішення 29 березня 2022 року.

Головуючий

Судді