Постанова

Іменем України

22 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 161/12929/19

провадження № 61-7286св21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_1 ,
відповідач треті особи: - Заборольська сільська рада Луцького району Волинської області, релігійна організація «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області», Луцька міська рада,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу релігійної організації «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» на ухвалу Волинського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року в справі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Заборольсьої сільської ради Луцького району Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно (житловий будинок).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15-00 год 12 вересня 2019 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2019року залучено до участі у справі в якості третьої особи релігійну організацію «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Луцьку міську раду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою релігійної організації «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Заборольської сільської ради Луцького району Волинської області, треті особи: релігійна організація «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області», Луцька міська рада, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, закрито.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована недоведеністю тієї обставини, що подану до Волинського апеляційного суду апеляційну скаргу підписано уповноваженою на те особою, що є підставою для закриття апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2021 року релігійна організація (далі - РО) «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» в особі керівника Ліпчика В. А. надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Волинського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно закрив апеляційне провадження, оскільки в матеріалах справи наявна належним чином оформлена довіреність від РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» на Гнатенка Г. В . Ця довіреність видана керівником юридичної особи (настоятелем) Ліпчиком В. А. 15 червня 2020 року строком на два роки. Також у ній наявні повноваження на представництво довірителя у всіх судових установах, у тому числі із правом оскарження судового рішення.

Також заявник зазначає, що саме за цією довіреністю Гнатенко Г. В. в якості представника РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» брав участь у судових засіданнях у суді першої інстанції. Апеляційний суд, відкривши апеляційне провадження за апеляційною скаргою, підписаною та поданою Гнатенком Г. В. як представником РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» вважав, що апеляційна скарга подана уповноваженим представником, не повернув апеляційну скаргу та не залишав її без руху.

Позиція інших учасників справ

Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині другій статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За частиною третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частина четверта статті 131-2 Конституції України).

У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України закріплено, що представництво відповідно до статті 131-2 Конституції виключно адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

По своїй суті підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

За частиною третою статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі, в тому числі, через представника.

Відповідно до частини першої, третьої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи підтверджуються, у тому числі, довіреністю юридичної особи, яка видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

У частині першій статті 60 ЦПК України зазначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За частиною першою статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частини третя статті 62 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною третьою статті 356 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До апеляційної скарги додається, в тому числі, довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися (пункт 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України).

Апеляційним судом установлено, що апеляційна скарга від імені третьої особи РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» підписана представником Гнатенком Г. В. (т. 2, а с. 131-155).

У матеріалах справи дійсно наявна довіреність від 15 червня 2020 року, підписана керівником РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» Ліпчиком В. А., якою уповноважено парафіянина релігійної громади Гнатенка Г. В. представляти інтереси цієї юридичної особи в усіх судових установах, з правом, у тому числі, оскарження рішення суду; строк дії довіреності - до 15 червня 2022 року (т. 1, а. с. 29).

Однак, як зазначено у статті 131-2 Конституції України, представником у суді апеляційної інстанції у даній справі може бути лише адвокат. Аналогічна норма міститься у статті 60 ЦПК України.

Разом із цим, ураховуючи предмет та підстави позову у цій справі, її розгляд у суді першої інстанції в порядку загального позовного провадження (невизнання справи малозначною), відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 131-2 Конституції України, якою передбачено право на здійснення повноважень представника не адвокатами у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За статтею 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону в день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю є безстроковим.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутня інформація про наявність у Гнатенка Г. В. свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, і докази протилежного у справі відсутні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що апеляційна скарга від імені РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» підписана Гнатенком Г. В., яким не надано доказів (документів) на підтвердження повноважень адвоката як представника цієї юридичної особи.

За частиною третою статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи).

Апеляційним судом правильно зазначено, що самопредставництво - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) або уповноваженого члена колегіального органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу Закону, статуту, положення.

Для визначення особи такою, що діє в порядку самопредставництва необхідно, щоб у відповідному Законі, статуті, положенні чи трудовому договорі було чітко визначене її право діяти від імені юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності).

Апеляційним судом установлено, що Гнатенко Г. В. не є керівником юридичної особи (РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області»), членом її виконавчого органу, або уповноваженою особою діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

Волинський апеляційний суд, установивши належним чином після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» - Гнатенка Г. В., що апеляційна скарга підписана та подана ним без належних повноважень, тобто особою, яка не мала права підписувати скаргу, обґрунтовано дійшов висновку про закриття апеляційного провадження.

Таким чином, ухвала Волинського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року постановлена з дотриманням норм процесуального права та є законною, а тому відсутні підстави для її скасування.

Аргументи касаційної скарги щодо наявності у Гнатенка Г. В. належних представницьких повноважень для подання апеляційної скарги на підставі довіреності від 15 червня 2020 року не заслуговують на увагу, оскільки у даній справі ним не підтверджено наявність у нього повноважень як адвоката представника юридичної особи. Разом із цим, ця довіреність не підтверджує повноваження Гнатенка Г. В. на представництво юридичної особи в якості її керівника, члена виконавчого органу, або як особи, уповноваженої діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи).

Доводи касаційної скарги щодо наявності у Гнатенка Г. В. необхідних повноважень, оскільки він як представник РО «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» брав участь у судових засіданнях у суді першої інстанції також не є обґрунтованими, оскільки ці обставини не можуть бути підтвердженням наявності у нього належних представницьких повноважень діяти від імені такої особи у суді апеляційної інстанції згідно із нормами Конституції України та ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм процесуального права та зводяться до переоцінки відповідних обставин у цій справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (справа Пронінапроти України, № 63566/00 § 23, рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості.

Верховним Судом не встановлено порушення апеляційним судом норм процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваної ухвали.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване судове рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу релігійної організації «Релігійна громада Успіння Пресвятої Богородиці Православної Церкви України села Шепель Луцького району Волинської області» залишити без задоволення.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук