У х в а л а

22 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 242/4349/17

провадження № 61-2467ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року у справі за позовом Покровської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Селидівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення збитків (неодержаного доходу, упущеної вигоди), завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Покровська окружна прокуратура Донецької області в інтересах держави в особі Селидівської міської ради звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнення, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь Селидівської міської ради Донецької області збитки, завдані використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 136 023,55 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь Селидівської міської ради Донецької області збитків у розмірі 39 188,79 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року позов Покровської окружної прокуратури Донецької області, в інтересах держави в особі Селидівської міської ради задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь Селидівської міської ради Донецької області збитки у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 136 023,55 грн та стягнено з ОСОБА_1 на користь Селидівської міської ради Донецької області збитки у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 39 188,79 грн.

Постановою Донецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року - без змін.

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2 270,00 грн.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів з кадастровим номером :03:010:0030, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 136 023,55 грн та 39 188,79 грн.

Ціна позову в даній справі становить 175 212,34, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100=248 100,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18 січня 2022 року у справі за позовом Покровської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Селидівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення збитків (неодержаного доходу, упущеної вигоди), завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук