Провадження № 22-ц/801/371/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 рокуСправа № 127/12044/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О.С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Дунаєва І. Б. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 10 грудня 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 22 грудня 2021 року,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8000 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 03 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на малолітнього сина, який потребує посиленого харчування, постійного медичного догляду, тому що має вроджену симетричну лійкоподібну деформацію грудної клітки ІІІ ступеня.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 03 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача, часткове визнання розміру позовних вимог, розмір аліментів в сумі 5000 грн 00 к. щомісячно буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Додатковим рішенням цього ж суду від 22 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3062 грн 50 к. витрат на правничу допомогу адвоката та 4262 грн 50 к. витрат за переклад документів.

Додаткове рішення мотивоване тим, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, а розмір наданої позивачці правової допомоги є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг. Разом з тим, суд першої інстанції врахував значення справи для позивачки і те, що вона понесла вимушено частину витрат в зв`язку з здобуттям письмових доказів у іншій державі (про дохід відповідача), які відповідач самостійно не надав і заперечував щодо їх витребування.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Дунаєв І. Б., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішеннях суду першої інстанції, обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції від 10 грудня 2021 року змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 5000 грн 00 к. щомісячно до 1500 грн 00 к. щомісячно; додаткове рішення суду першої інстанції від 22 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 адвоката Бевз О. І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано стан здоров`я ОСОБА_2 , якому лікарем рекомендовано провести дообстеження в рамках підготовки до хірургічного лікування грижі, варикозного захворювання вен. Розмір аліментів в сумі 5000 грн 00 к. щомісячно та до повноліття дитини не відповідає вимогам розумності та не є співмірним витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини. Виписка з історії хвороби від 04 червня 2019 року та довідка від 24 лютого 2020 року містить виключно рекомендації лікаря, а ОСОБА_3 потребував обмеження фізичних навантажень лише протягом місяця після проведеної 21 липня 2020 року операції, заняття дихальною гімнастикою та ЛФК, тому позивачка необґрунтовано доводила позов медичною документацією, що була складена ще в 2019 році та не є актуальною наразі. Разом з тим, суд першої інстанції не мав об`єктивної правової можливості приймати додаткове рішення про відшкодування судових витрат, тому що ні позивачкою, ні її представницею з першою заявою по суті чи з відповіддю на відзив не було подано до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Представниця ОСОБА_1 адвокат Бевз О. І. подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи та норм матеріального права, якими регулюються правовідносини сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого медичної картки № 559730 ОСОБА_3 з 27 травня 2019 року до 04 червня 2019 року перебував на лікуванні в Державній установі «Інститут травматології та ортопедії Академії медичних наук України» (далі ДУ «Інституті травматології та ортопедії НАМН України»). 28 травня 2019 року йому було проведено операцію. ОСОБА_3 має вроджену симетричну лійкоподібну деформацію грудної клітки ІІІ ступеню.

20 лютого 2020 року ОСОБА_3 був прооперований повторно. Встановлено діагноз вроджена симетрична лійкоподібна деформація грудної клітки ІІІ ступеню, стан після оперативного лікування, інвалід дитинства.

Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Вінниці» № 1070 від 10 вересня 2020 року ОСОБА_3 знаходився під наглядом лікаря-педіатра з діагнозом: вроджена симетрична лійкоподібна деформація грудної клітки III ст. Стан після оперативного лікування. Стан після закритого гвинтоподібного перелому правої велико-гомілкової кістки на межі н/з, без зміщення. Кіфосколіоз І ст. Плоскостопість 1 ст.

11 травня 2019 року ОСОБА_3 був оглянутий лікарем ортопедом, рекомендовано: ЛФК, масаж, плавання, жорстке ліжко, супінатори, оперативне лікування деформації грудної клітки.

28 травня 2019 року в ДУ «Інституті травматології та ортопедії НАМН України» ОСОБА_3 було проведено операцію елевація грудини та ребер за Nuss. Після оперативного лікування рекомендовано: обмежити фізичні навантаження та звільнити від занять фізичною культурою на 1 рік, спати на спині. При болях приймати нурофен 200 мг 2-3 рази на добу. Спостереження ортопеда за місцем проживання. Видалення фіксатора через 3 роки.

13 вересня 2019 року проведено консультований огляд дитячим ортопедом, підтверджено попередній діагноз. Рекомендовано: помірне фізичне навантаження на грудну клітку, звільнення від уроків фізкультури на 2019 2020 навчальний рік, супінатори, дієтичне харчування збагачене кальцієм та желатином.

Рішенням лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_3 був переведений на навчання на дому. З 13 січня 2020 року до 03 лютого 2020 року перебував на санаторно-курортному лікуванні в ДП «Тульчинський дитячий ортопедичний санаторій» у Вінницькій області, з 19 лютого 2020 року до 24 лютого 2020 року, з 20 липня 2020 року до 26 липня 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Інституті травматології та ортопедії НАМН України», 20 лютого 2020 року та 21 липня 2020 року був прооперований. Рекомендовано: обмежити фізичне навантаження протягом місяця, заняття дихальною гімнастикою та ЛФК. Нагляд лікарем-ортопедом за місцем проживання.

Згідно з протоколом огляду / консультаційним висновком спеціаліста від 04 вересня 2020 року ОСОБА_2 має алергію на пил, приймає антигістамінні препарати, стан здоров`я пацієнта задовільний.

23 жовтня 2020 року Державною прикордонною службою України надано інформацію про перетин державного кордону України ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року до 22 жовтня 2020 року.

Відповідно до протоколу про проведення доказового провадження у Окружному суді м. Пльзень від 17 травня 2021 року ОСОБА_2 щодо позову зазначив, що перебуває на території Чехії з 2020 року. Аліменти матері дитини ОСОБА_3 у період з січня 2019 року по грудень 2020 року не платив, заощаджував на операцію дитині, за яку заплатив близько 55000 грн 00 к. З 20 серпня 2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , дітей немає. З 15 червня 2020 року працює в NOVEM Car Interior Design k.s. (вул. Ліштянська 520, 330 33 місто Тушков, Чеська Республіка), трудовий договір укладено до 31 травня 2021 року. Сплачує орендну плату за житло в сумі 10000,00 чеських крон на місяць, має кредитні зобов`язання в Air bank, з вересня 2020 року щомісячно за кредитом сплачує по 5000,00 чеських крон. Його середньомісячний дохід складає 23000,00 чеських крон. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн 00 к.

Згідно з даними про отриману заробітну плату ОСОБА_2 отримав: за червень 2020 року 9241,00 чеських крон; за липень 2020 року 27336,00 чеських крон; за серпень 2020 року 25497,00 чеських крон; за вересень 2020 року 27049,00 чеських крон; за жовтень 2020 року 27713,00 чеських крон ; за листопад 2020 року 31523,00 чеських крон; за грудень 2020 року 26231,00 чеських крон; за січень 2021 року 23960,00 чеських крон; за лютий 2021 року 32730,00 чеських крон; за березень 2021 року 27967,00 чеських крон; за квітень 2021 року 23671,00 чеських крон.

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 08 вересня 2021 року вартість однієї чеської крони становить 1, 2471 грн.

Між сторонами виник спір щодо обов`язку батьків утримувати дітей, який регулюється Сімейним кодексом України (далі СК України).

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), частин сьомої, восьмої статті 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Частинами першою, другою статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частини перша третя статті 181 СК України).

Встановивши, що в сторін є малолітня дитина, яка проживає з позивачкою та фактично знаходиться на її утриманні, а відповідач є здоровою особою працездатного віку, який має достатній дохід, суд першої інстанції, з урахуванням потреб дитини ОСОБА_3 , стану його здоров`я, майнового стану ОСОБА_2 дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 8000 грн 00 к. щомісячно, починаючи з 03 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до частини другої статті 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, з урахуванням того, що обов`язок утримання дітей лежить на обох батьках, апеляційний суд прийшов до висновку, що розмір аліментів в сумі 5000 грн 00 к. щомісячно, визначений судом першої інстанції, є достатнім та таким, що забезпечить нормальний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Щодо доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Дунаєва І. Б. на додаткове рішення суду першої інстанції, то апеляційний суд виходить із такого.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такою сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3062 грн 50 к. витрат на правничу допомогу адвоката та 4262 грн 50 к. витрат за переклад документів суд першої інстанції виходив із того, що розмір наданої позивачці правової допомоги є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг. Суд першої інстанції також врахував значення справи для позивачки і те, що вона вимушено понесла частину витрат в зв`язку з здобуттям письмових доказів у іншій державі (про дохід відповідача), які відповідач самостійно не надав і заперечував щодо їх витребування.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої вказаної статті до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як видно з матеріалів справи, представницею ОСОБА_1 була адвокат Бевз О. І., яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги № 10 від 17 серпня 2020 року.

Відповідно до акту наданих послуг з правової допомоги від 08 вересня 2021 року адвокатом Бевз О. І. були проведені такі роботи: підготовка та подання адвокатського запиту; підготовка та подання відповіді на відзив; участь в судових засіданнях; супроводження та підготовка перекладу судових документів. Загальна вартість робіт склала 4900 грн 00 к.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 23 від 08 вересня 2021 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Бевз О. І. грошові кошти за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 4900 грн 00 к.

Пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням, зокрема перекладачів.

Частинами шостою сьомою статті 139 ЦПК України установлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_5 надає послуги перекладу.

ОСОБА_1 сплатила фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 2750 грн 00 к., 1100 грн 00 к., 2970 грн 00 к. за послуги перекладу, що підтверджується дублікатами чеків та дублікатами квитанцій, наявними в матеріалах справи.

За змістом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та за переклад документів представником ОСОБА_1 адвокатом Бевз О. І. надані відповідні письмові докази, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що ні позивачкою, ні її представницею з першою заявою по суті чи з відповіддю на відзив не було подано до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат на увагу не заслуговують, тому що ОСОБА_1 самостійно представляла свої інтереси, а адвокат Бевз О. І. вступила в справу вже після відкриття провадження, а питання про витребування документів з-за кордону та здійснення їх перекладу виникло під час судового розгляду.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Представник ОСОБА_1 адвокат Бевз О. І. в судовому засіданні 10 грудня 2021 року зазначала, що усі необхідні докази понесених ОСОБА_1 витрат будуть подані до суду першої інстанції в строк, визначений ЦПК України.

13 грудня 2021 року адвокатом Бевз О. І. було подано заяву про стягнення судових витрат з повним обґрунтуванням та розрахунком понесених витрат.

Таким чином, доводи апеляційної інстанції не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що є підставами для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дунаєва І. Б. залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2021 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета