П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року м. Київ

Справа № 759/23650/20

Провадження № 22-ц/824/1934/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 16 лютого 2022 року

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи: позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250», ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану Адвокатським об`єднанням «Синюк та партнери» в особі адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250», ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Синюк С. Л. звернувся до суду із позовом до ТОВ «Ірпінське АТП 13250», ОСОБА_2 , АТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 12 січня 2018 року о 19 год. 25 хв. в м. Києві по

вул. Єфремова сталося дорожньо-транспортна пригода, за участі транспортного засобу «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПАТ «Таскомбанк» під керування водія ОСОБА_2 та автомобіля «Фіат», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у зв?язку із чим позивачу завдано матеріальної шкоди.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня

2018 року встановлено вину у даному ДТП водія ОСОБА_2 .

На момент ДТП водій ОСОБА_2 працював в ТОВ «Ірпінське АТП 13250». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рута», реєстраційний номер

НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «АСК «Інго України» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Звіту № 1655394 з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фіат», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 25 654,58 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу становить 15 498,47 грн.

Позивач повідомив АТ «АСК «Інго України» про настання страхового випадку. Зазначив, що відповідно до страхового акту від 17 серпня 2018 року та на підставі звіту

№ 1655394 від 30 квітня 2018 року з урахуванням франшизи, яка становить 2000,00 грн, страховиком було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 12 264,13 грн. Зазначив, що ним за ремонт автомобіля було сплачено грошові кошти в розмірі 26 750,00 грн., а тому з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» підлягає стягненню на його користь 13 251,53 грн., виходячи із розрахунку (26 750,00 грн розмір фактичної матеріальної шкоди - 12 264,13 грн. виплачене страхове відшкодування - 1 234,34 грн ПДВ). Крім того, вказав, що ним також понесені витрати з розглядом матеріалів справи про дорожньо-транспортну пригоду, що становить 1 000,00 грн за послуги судового експерта за складання консультативного висновку. Крім того, зазначив, що йому також було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000,00 грн.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Синюк С. Л. просив стягнути з АТ «АСК «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 1 234,34 грн що становить ПДВ; стягнути з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 14 215,53 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн; стягнути з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» та АТ «АСК «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Ірпінське АТП 13250», ОСОБА_2 , АТ «АСК «Інго Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 13 251,53 грн та витрати за надання консультативного висновку в розмірі 1 000,00 грн, а всього 14 251,53 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення у справі

23 вересня 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Синюк С. Л. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ТОВ «Ірпінське АТП 13250», АТ «АСК «Інго Україна» на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 11 000,00 грн та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 269,01 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Синюк С. Л. про стягнення судових витрат - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із доведеності заявником понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 11 000,00 грн. Проте, суд зробив висновок, що заявлені позивачем витрати у сумі 11000,00 грн. не є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги не в повній мірі відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» на користь позивача 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В частині стягнення витрати по сплаті судового збору, суд вважав за необхідне відмовити в цій частині, оскільки рішенням суду від 21 вересня 2021 року такі витрати вже стягнуто на користь позивача.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

19 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Синюк С. Л. через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Ірпінське АТП 13250 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов?язані з розглядом справи, а саме: судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 11 000,00 грн та витрати пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 269,01 грн.

Апеляційна скарга в частині що стосується судових витрат за надання правничої допомоги мотивована тим, що судом безпідставно було зменшено розмір витрати за надання правничої допомоги з 11 000,00 грн. до 4 000,00 грн. за відсутності клопотання про зменшення розміру таких витрат іншої сторони. Заявник вказує на неврахування судом першої інстанції у даному питанню висновків, викладених Верховним Судом у постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 922/619/18, від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16 та від 18 грудня 2018 року у справі № 910/4881/18.

Апеляційна скарга в частині що стосується витрат, пов?язаних з вчиненням інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказані витрати є витратами пов?язаними зі спати судового збору, оскільки 269,01 грн. - це витрати, як були понесені на послуги Українського державного підприємства поштового зв?язку «Укрпошта» та пов?язані з направленням відповідачам та до Святошинського районного суду міста Києва кореспонденції.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

25 листопада 2021 року матеріали цивільної справи № 759/23650/20 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 25 листопада 2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка С. Л. про поновлення строку на апеляційне оскарження додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року задоволено та поновлено його. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка С. Л. на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року у цій справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позиція Київського апеляційного суду

В судовому засіданні представник позивача Подолянко Т.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

За правилами частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Належним чином повідомленні про дачу, час та місце розгляду справи ТОВ «Ірпінське АТП 13250», ОСОБА_2 , АТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» в судове засідання не з?явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності ТОВ «Ірпінське АТП 13250», ОСОБА_2 , АТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», які про дачу, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Колегія суддів не може погодитися з висновок суду першої інстанції з таких підстав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи відомо, що 29 грудня 2020 року між Адвокатським бюро «Синюк та партнери» та ОСОБА_1 укладено Договір №17 про надання правничої допомоги від 29 грудня 2020 року. На підставі вищезазначеного договору Адвокатським бюро «Синюк та партнери», зокрема та не виключно адвокатами Синюк С. Л. та Подолянко Т. В. було надано позивачу професійну правничу допомогу. Відповідно до акту прийому-передач наданих послуг від 22 вересня 2021 року вартість послуг склала 11 000,00 грн., позивач сплатила отримані послуги в розмірі 11 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 22 вересня 2021 року (а. с. 200).

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Ураховуючи наведене, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що

ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу було понесено 11 000,00 грн.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо розміру витрат, які були понесені на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення, суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Частинами п?ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвоката Синюка С. Л. до суду касаційної інстанції не подавалось. Заперечень на заяву про розподіл судових витрат чи на заяву про винесення додаткового рішення також не подано.

Таких заперечень також не подано і до суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, у суду першої інстанції відсутні були правові підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 11 000,00 грн до

4 000,00 грн., оскільки правило частин п?ятої, шостої статті 137 ЦПК України виключає можливість суду самостійно (без вказаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 08 квітня

2019 року у справі № 922/619/18, від 29 березня 2018 року у справі № 907/357/16 та від

18 грудня 2018 року у справі № 910/4881/18

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами витрати в розмірі 11 000,00 грн, які вона понесла на професійну правничу допомогу, Київський апеляційний суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «Ірпінське АТП 13250» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 269,01 грн, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що вказані витрати є витрати пов?язаними зі сплати судового збору. Крім того, питання щодо судових витрат пов?язаних зі сплати судового збору, заявником у клопотанні про ухвалення додаткового рішення не ставилось.

Надаючи оцінку аргументам, що вирішення питання про стягнення витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, Київський апеляційний суд виходить із такого.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат:

1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Заявником не надано доказів про те, що витрати за відправлення судової кореспонденції через «Укрпошта» в заявленому загальному розмірі 269,01 грн. були понесені саме ОСОБА_1 , оскільки наявні в матеріалах справи копії квитанцій

ДП «Укрпошта» (а. с. 207-218) не містять відомостей що платником коштів, у розмірі, вказаних у квитанціях є саме ОСОБА_1 .

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що витрати в заявленому загальному розмірі 2690,01 грн. за відправлення судової кореспонденції через «Укрпошта» понесені саме ОСОБА_1 , підстав для задоволення клопотання в цій частині немає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 269,01 грн., про те з підстав, зазначених у редакції цієї постанови.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про зміну додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року, шляхом збільшення розміру витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу з 4 000,00 грн до 11 000,00 грн, які підлягають стягненню з ТОВ «Ірпінське АТП 13250».

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану Адвокатським об`єднанням «Синюк та партнери в особі адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, задовольнити частково.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня

2021 року змінити, шляхом збільшення розміру витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу з 4 000,00 грн. до 11 000,00 грн.

В іншій частині додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна