Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2822/21

Номер провадження: 4-с/511/1/22

"29" березня 2022 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В. ,

секретаря - Ніколас С.О.,

за участю представника позивача адвоката - Дубового А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з майна, зацікавлені особи Роздільнянський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Роздільнянського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Роздільнянський ВДВС в Одеській області ), яку уточнив в редакції від 22.03.2022 року . (а.с.47)

Скаргу мотивовано тим, що 16.11.2015 року Роздільнянським районним судом Одеської області прийнято рішення у справі №511/3428/14-ц , яке змінено в подальшому рішенням Апеляційного суду Одеської області і яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 11.10.20110 року в сумі 78787,79 доларів США. На виконання рішення суду Роздільнянським районним судом видано виконавчий лист від 07.07.2016 року, який було подано на примусове виконання до Роздільнянського МВДВС ГТУЮ України в Одеській області та заведено виконавче провадження №52461202.

В рамках цього ВП державним виконавцем Герасимчук І.Є. було накладено арешт на належне йому майно постановою від 04.10.2016 року. В подальшому на адресу виконавчої служби надійшла заява стягувача ПАТ «Укрсиббанку» про завершення виконавчого провадження в зв`язку з погашенням заборгованості і державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження.

Скаржник стверджував, що про накладений арешт на все майно в рамках цього провадження він не знав, а тому звернувся до ДВС з заявою про скасування арешту в зв`язку з закінченням виконавчого провадження лише в 2021 році, коли дізнався про це обмеження.

Вважає, що в ухвалі про закінчення виконавчого провадження №52461202 державний виконавець, дотримуючись вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був скасувати арешт на належне йому майно та зареєструвати припинення обтяження. Однак він самої постанови про закінчення виконавчого провадження не отримував, а в подальшому йому стало відомо, що і арешт з його майна не знятий.

Тому просив задовольнити його скаргу, визнавши неправомірними дії державного виконавця щодо невжиття заходів щодо скасування та припинення арешту на належне йому майно у виконавчому провадженні №52461202 при винесенні постанови про закінчення провадження, зобов`язати скасувати арешт на належне йому майно, накладений державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження, постановами від 04.10.2016 року на все належне йому майно та постановою від 25.10.2016 року про накладення арешту на автомобіль Volvo XC 70, д/з НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Дубовий А.М. доводи скарги підтримав та просив її задовольнити. Суду також пояснив, що існування арештів на майно ОСОБА_1 не може бути обгрунтовано відкриттям виконавчого провадження щодо стягнення з нього виконавчого збору по закритому виконавчому провадженню №52461202, адже ці арешти накладались саме з метою реального виконання рішення суду на користь банку. Крім цього по новому виконавчому провадженню арешт на майно боржника не накладався.

Представник - Роздільнянського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, раніше на адресу суду надали відзив на скаргу, в якій не погодились з доводами ОСОБА_1 виходячи з наступного. Вважають, що виконавче провадження № 52461202 з примусового виконання виконавчого листа № 511/3428/14-ц від 07.07.2016 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк», в ході якого був накладений арешт на все майно ОСОБА_1 було закінчено 01.03.2017 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України №1401 від 02.06.2016 року, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження.

Станом на 01.03.2017 року боржником було фактично виконано в повному обсязі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, між тим на момент закінчення виконавчого провадження божником не був сплачений виконавчий збір, стягнений з нього по даному виконавчому провадженню постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є від 10.11.2016 року по ВП №52461202 в розмірі 205221 грн. В цей день, закривши ВП №52461202, 01.03.2017 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.10.2016 року було відкрито виконавче провадження №53506963.

Тому у державного виконавця на момент закінчення виконавчого провадження не було підстав для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , дані дії державного виконавця відповідають вимогам ч1.ст. 40 , п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону Закону України №1401 від 02.06.2016 року.

Представник - АТ "Укрсиббанк" про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з"явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи.

16.11.2015 року Роздільнянським районним судом Одеської області прийнято рішення у справі №511/3428/14-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (про стягнення коштів , яке 16.11.2015 р. змінено рішенням Одеського апеляційного суду від 27.05.2016 року. Рішенням від 27.05.2016 року з Боржника стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 0 від 11.10.2010 р. в сумі 78787,79 доларів США.

На виконання рішення від 27.05.2016 р. Роздільнянським районним судом Одеської області 07.07.2016 р. ПАТ «Укрсиббанк» було видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до примусового виконання до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Роздільнянський ВДВС).

04.10.2016 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. було відкрито виконавче провадження № 52461202.(а.с.27)

04.10.2016 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. було накладено арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження у виконавчому провадженні № 52461202. (а.с.28)

11.10.2016 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є стягнено з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір по ВП №52461202 в розмірі 205221 грн.(а.с.29)

25.10.2016 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є накладено арешт на автомобіль боржника марки Volvo XC 70, д/з НОМЕР_1 . (а.с.31)

11.10.2016 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є стягнено з ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 115 грн. (а.с.32)

01.03.2017 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. закінчено виконавче провадження №52461202 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України про виконавче провадження , так як надійшла заява стягувача ПАТ «Укрсиббанк» про завершення виконавчого провадження у зв`язку з внесенням на рахунки банку коштів на погашення кредитної заборгованості. (а.34)

01.03.2017 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору по ВП №52461202, від 11.10.2016 року відкрито виконавче провадження №53506963. (а.с.36)

20.12.2017 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. виконавчий документ постанову про стягнення виконавчого збору від 11.10.2016 року по ВП №52461202 повернуто стягувачу на підставі п.7 частини 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши надані суду матеріали справи, давши оцінку обгрунтованості заявлених вимог, прийшов до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404 - VІІІ із змінами та доповненнями (надалі Закон України №1404 від 02.06.2016).

Відповідно до ст.1 Закону України №1401 від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ст.18 Закону України №1401 від 02.06.2016 року виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1,3 статті 56 Закону України №1401 від 02.06.2016 року для забезпечення реального виконання рішення суду застосовується арешт майна боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За змістом ст. 40 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року (у редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження стном на 01.03.2017 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом, виконавче провадження №52461202 з примусового виконання виконавчого листа № 511/3428/14-ц від 07.07.2016 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк», в ході якого був накладений арешт на все майно ОСОБА_1 було закінчено 01.03.2017 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України №1401 від 02.06.2016 року, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1, 3 ст. 39 Закону Закону України №1401 від 02.06.2016 року виконавче провадження підлягає закінченню у разі, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, станом на 01.03.2017 року боржником було фактично виконано в повному обсязі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, між тим, судом встановлено, що на момент закінчення виконавчого провадження божником не був сплачений виконавчий збір, стягнений з нього по даному виконавчому провадженню постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є від 10.11.2016 року по ВП №52461202 в розмірі 205221 грн.

В цей день, закривши ВП №52461202, 01.03.2017 року постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС Герасимчук І.Є. на підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.10.2016 року було відкрито виконавче провадження №53506963.

Тому у державного виконавця на момент закінчення виконавчого провадження не було підстав для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , так як останній не не сплатив виконавчий збір, дані дії державного виконавця відповідають вимогам ч1.ст. 40 , п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України №1401 від 02.06.2016 року, а тому підстав для визнання цих дій державного виконавця при винесенні постанови про закриття провадження незаконними станом на 01.03.2017 року у суду не має. В цій частині скарги ОСОБА_1 належить відмовити.

Між тим, частиною першою статті 56 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню. ( Постанова ВС у справі № 2-356/12 від 07.07.2021 року).

Судом встановлено, що рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.11.2015 року було виконано боржником, після 01.03.2017 року, коли виконавче провадження №52461202 по справі постановою державного виконавця було закінчено до дня розгляду справи у суді органами державної виконавчої служби не проводились виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа від 07.07.2016 р. за № 511/3428/14-ц.

Крім цього, судом встановлено, що по відкритому виконавчому провадженню №53506963 по виконанню постанови державного виконавця про стягнення з ОСОБА_4 судового збору по ВП №52461202 від 11.10.2016 року арешт на майно боржника не накладався, а саму постанову 20.12.2017 року повернуто стягувачу на підставі п.7 частини 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». З того часу в рамках даного провадження також будь-які дії по примусовому виконанню постанови ДВС також не вчинялись .

У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Отже судом встановлено, що на теперішній час відсутні виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа від 07.07.2016 р. за № 511/3428/14-ц, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області та ураховуючи те, що борг погашено у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем, виконавчі дії щодо стягнення виконавчого збору в виконавчому провадженні №53506963 також не вчиняються і арешт на майно ОСОБА_1 по цьому провадженню відділом ДВС не накладався, суд вважає, що доцільно зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 , накладений для забезпечення виконання саме виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону.

Відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для задоволення скарги.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ст. ст.260, 261, 447-451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з майна, - задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Герасимчук І.Є. зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладеного постановою Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.10.2016 року у виконавчому провадженні №52461202 та вчинити дії щодо реєстрації припинення арешту, накладеного даною постановою.

Зобов`язати державного виконавця Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Герасимчук І.Є. зняти арешт з автомобіля VOLVO XC 70, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1 , накладеного постановою Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 25.10.2016 року у виконавчому провадженні №52461202 та вчинити дії щодо реєстрації припинення арешту , накладеного даною постановою.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ж. В. Теренчук