провадження № 2/691/207/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого-судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що з 29 січня 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 . Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2011 року шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу неповнолітній ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач сином не цікавиться, коштів на його утримання в добровільному порядку не надає, не утримує матеріально, хоча має фінансову можливість, остільки є фізичною особою-підприємцем. Після розірвання шлюбу, відповідач придбав у власність земельну ділянку з кадастровим номером :31:100:0154 площею 0,2 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 та автомобіль марки FORD FUSION, 2017 року випуску, а тому є таким, що має можливість утримувати неповнолітнього сина, шляхом сплати аліментів та додаткових витрат, необхідних для оплати за підготовку дитини до вступу до вищого навчального закладу по закінченню загальноосвітньої школи. Для захисту прав дитини звернулася з позовом до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років та додаткові витрати на утримання сина в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років. При цьому зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем, неповнолітній син ОСОБА_3 залишився проживати біля неї. Питання про стягнення аліментів не вирішувала, кошти на утримання дитини періодично просила у відповідача. Останні пів року кошти він не надавав, хоча, як батько мав брати участь у забезпеченні дитини всім необхідним для її розвитку. Вимогу про стягнення аліментів саме до двадцяти трьохрічного віку обумовлює тим, що дитина має намір вступити до навчального закладу, з метою отримати вищу освіту. На день розгляду справи в суді такої довідки надати не має можливості, тому що син наразі навчається у гімназії. Щодо додаткових витрат в розмірі 5000 грн. докази надати не може, так як чеки, які підтверджують понесені витрати, не збережені і частина їх знаходиться в м.Києві за місцем попереднього проживання. Крім того, власного житла в м.Києві не має, тому змушена винаймати для проживання з дитиною.

Відповідач, будучи вчасно та належним чином повідомлений, в судове засідання не прибув, надав лист від 24 березня 2022 року за вхідним №640/22 про слухання справи без його участі, у зв`язку із запровадженням в Україні, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У листі надав пояснення щодо позову, згідно яких не погоджується із викладеними позивачкою обставинами, з підстав, що вони не відповідають дійсності. Так, до 2018 року кошти на утримання дитини надавав в готівковій формі. Взимку 2018 року в ультимативній формі отримав від позивача відмову у подальших побаченнях з сином. З його ініціативи на ім`я неповнолітнього сина ОСОБА_3 була відкрита банківська картка ІНФОРМАЦІЯ_2 для змоги підтримувати дитину фінансово. З цього періоду перераховував кошти на утримання дитини на картку № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , про що надав банківську виписку. Загальна сума виплат за цей період склала 81 267 грн. 90 коп. Останній переказ здійснив 01 березня 2022 року в сумі 5000 грн.. Як фізична особа-підприємець, своєчасно та в повному обсязі сплачує всі необхідні податки та збори до Держбюджету України, не має будь-яких заборгованостей, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, вільно перетинає Державний кордон України. Як альтернативу позову про стягнення аліментів, пропонує добровільне укладення договору «Про участь у вихованні та утриманні дитини». Вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини залишає на розгляд суду.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши позивача, враховуючи належне повідомлення відповідача, зміст листа про судовий розгляд без його участі та надані пояснення, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати дітей.

Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. При вирішенні даного цивільно - правового спору, суд, також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд, вважає, за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

На підставі положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Із досліджених судом доказів, які надані сторонами до суду, вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2011 року шлюб між ними розірваний (а.с.5-6). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця №0054050, відповідач є працюючим (а.с.11-12). За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 листопада 2021 року №283927556, відповідач ОСОБА_3 має у власності земельну ділянку з кадастровим номером :31:100:0154 площею 0,2 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.13-14). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 15 грудня 2021 року, відповідач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки FORD FUSION, 2017 року випуску (а.с.15). Відповідач ОСОБА_3 є військовозобов`язаний, що підтверджується військовим квитком Серії НОМЕР_3 (а.с.43). Як вбачається із виписки по витратам по картці/рахунку ОСОБА_3 за договором SAMDNWFC0 від 26 лютого 2016 року, в період з 10 грудня 2019 року по 23 березня 2022 року, відповідач переказував на картку «Приватбанк» через додаток «Приват 24» одержувачу ОСОБА_3 кошти у відповідних розмірах, а всього за вказаний період сума становить 81 267,90 грн. (а.с.44).

Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про її стан здоров`я, вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, потребу в отриманні освіти та у відношенні відповідача, із змісту вивчених доказів, фізично здоровий, працюючий, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, відсутність домовленості про сплату аліментів між ними як батьками, питання утримання неповнолітньої дитини не вирішено, проходження служби на час розгляду справи і попередню участь в утриманні сина, тому, слід, стягнути із ОСОБА_3 аліменти, як такого, що має можливість їх сплачувати на утримання дитини та не заперечує щодо сплати таких.

В частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, додаткових витрат на утримання сина в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, суд виходить з наступного.

Вирішуючи даний спір, суд вважає, що позивачем, в порушення вимог ст.ст. 12,13,81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження істотних обставин, які мають значення для вирішення цивільної справи, а саме, які особливі обставини викликали необхідність додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 5000 грн.. Обставини, на які вона посилається, є загальними і неконкретизованими. Позивачем не зазначено, в чому саме полягає особливість таких обставин і чому вони повинні покриватись за рахунок саме додаткової суми до суми стягуваних аліментів. Саме по собі припущення, що неповнолітня дитина у випадку продовження навчання потребує отримання аліментів до двадцяти трьохрічного віку, не є підставою вважати ці обставини такими, що потребують додаткових витрат, остільки є не обґрунтованими. Щодо стягнення аліментів до досягнення дитиною двадцяти трьох років, з врахуванням у випадку навчання, позовні вимоги не підлягають до задоволення, з підстав, що згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім, а тому позовні вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку повністю узгоджуються із вимогами ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України.

Відповідач у письмовому поясненні до суду запропонував позивачу альтернативу позову про стягнення аліментів у виді добровільного укладення договору «Про участь у вихованні та утриманні дитини», яка була обговорена у судовому засіданні і проти укладення якої позивач категорично заперечила.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування, а відповідно і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто на обставинах, які не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено сукупністю належних та допустимих доказів наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, додаткових витрат на утримання сина в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, тому позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, необхідно присудити відповідачу до сплати, від дня пред`явлення позову, тобто з 16 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 28 лютого 2022 року по 30 березня 2022 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., остільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів і стягнення такого проводиться з відповідача.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 ; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2011 року; копією Витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця №0054050; копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 листопада 2021 року №283927556; копією Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 15 грудня 2021 року; копією військового квитка Серії НОМЕР_3 .

На підставі вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини - сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з 28 лютого 2022 року по 30 березня 2022 року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп на користь Держави, отримувач коштів Головне Управління Казначейства у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , рахунок отримувача UA0026001, код класифікацій доходів бюджету 22030106, у зв`язку з розглядом позовних вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття.

В іншій частині позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, додаткових витрат на утримання сина в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років - відмовити.

Копію рішення суду направити відповідачу для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Савенко