Справа № 604/660/19
Провадження № 2-п/604/2/22
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Підволочиськ заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 16 вересня 2021 року у справі № 604/660/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заяву обґрунтовує тим, що 16 вересня 2021 року Підволочиським районним судом Тернопільської області ухвалено заочне рішення по справі № 604/660/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Рішення отримане ним 23 вересня 2021 року. Про розгляд справи на 16 вересня 2022 року не був повідомлений належним чином, заяви про слухання справи у його відсутності та винесення заочного рішення не писав, бажав бути присутнім особисто в судовому засіданні та надати суду пояснення щодо позовних вимог, які, на його думку, є суттєвими для вірного вирішення справи, оскільки в нього є достатні сумніви щодо батьківства відносно малолітньої дочки, на яку судом стягуються аліменти, а рішення суду про виключення його із актового запису про народження дочки як батька не прийняте. Окрім того мав намір повідомити особисто в судовому засіданні, що на даний час проживає однією сім`єю з іншою жінкою та має на утриманні іншу малолітню дитину, на утримання яких сплачує аліменти, а відтак вважає ці обставини суттєвими. Зважаючи на викладене, просить заяву задовольнити, справу призначити до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання на 19 листопада 2021 року, 02 грудня 2021 року, 02 лютого 2022 року, 22 лютого 2022 року та 25 березня 2022 року гр. ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. У відповідності до довідок Укрпошти від 01 листопада 2021 року, 11 лютого 2022 року адресат відсутній за вказаною адресою, на 02 грудня 2021 року, 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав заперечення, в якому просить залишити заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі № 604/660/19 від 16 вересня 2021 року без задоволення, посилаючись на те, що заочне рішення у справі № 604/660/19, ухвалене рішенням Підволочиського районного суду 21 травня 2020 року,- скасоване 07 грудня 2020 року за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, проте в судові засідання відповідач не з`являвся, подаючи заяви про відкладення розгляду справи, свідомо зловживав своїми процесуальними справами та умисно затягував час. Таким чином відповідач мав достатньо часу та можливостей з`явитися до суду та поцікавитися про розгляд справи, подати свої доводи, міркування чи заперечення, однак своїм право не скористався. 16 вересня 2021 року Підволочиським районним судом повторно винесено рішення у справі, яким позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Позивач вважає дане рішення законним та справедливим. Згідно статті 288 ч.3 ЦПК України скасування повторного заочного рішення не передбачено, роз`яснено право на оскарження такого рішення в загальному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Згідно ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи зазначені норми чинного ЦПК України, з метою недопущення порушення строків розгляду заяви, та приймаючи до уваги, що заявник належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за необхідне провести розгляд справи без участі сторін.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи №604/660/19, доводи представника позивача, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на малолітню дочку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо, в утриманні дитини.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області 2/604/32/20 від 21 травня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 липня 2019 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору; рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

23 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2020 року по справі №604/660/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що про розгляд справи був повідомлений, заяви про слухання справи без його участі не подавав, проте через відсутність транспортного сполучення у зв`язку із загальнодержавним карантином, не зміг з`явитися в судове засідання, про що 15 травня 2020 року подав заяву про відкладення судового засідання для можливості надати суду особисті пояснення. Враховуючи викладене, а також те, що відсутність згоди відповідача на проведення судового засідання у його відсутності є підставою для скасування заочного рішення - просить заяву задовольнити.

Ухвалою Підволочиського районного суду 2-п/604/3/20 від 07 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Підволочиського районного суду від 21 травня 2020 року по справі №604/660/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів скасовано, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, згідно клопотання представника позивача просить справу розглянути без участі відповідача, який свідомо затягує розгляд справи не наданої жодної матеріальної, фізичної чи духовної допомоги на утримання малолітньої дочки не надає, чим порушує та не виконує обов`язки, покладені на нього ст. 5,15, 150,155 СК України. Крім того представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будь-яких підтверджуючих документів на підтвердження причин неможливості з`явитися в судове засідання не подав.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2021 року у справі № 604/660/19 позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: с. Супранівка, Підволочиського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення аліментів, - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 липня 2019 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення ухвалене в порядку спрощеного провадження та у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначено, що рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином суд звертає увагу, що судове рішення, яке ухвалене на загальних підставах, без ухвалення заочного рішення, може бути оскаржене в апеляційній інстанції протягом 30 днів з моменту його проголошення або протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Крім того, строк на оскарження рішення суду першої інстанції також може бути поновлений у разі пропуску його з поважних причин.

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 288 ЦПК України позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

За вказаних обставин відповідач мав право на оскарження рішення суду в загальному порядку.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14. «Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відтак згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач про час та місце розгляду справи на 02 грудня 2021 року, 02 лютого 2022 року повідомлявся у встановленому законом порядку, за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення. Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

При цьому, враховуючи норми ст.285, 288, 375-378 ЦПК України, заявник зобов`язаний подати нові докази, які є підставою для зміни рішення чи ухвалення протилежного. Законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції може бути предметом перевірки виключно судом апеляційної інстанції. Подаючи заяву про перегляд заочного рішення заявник не подав жодного нового доказу, який має суттєве значення до вирішення спору по суті, протягом перебування справи в провадженні суду розглядом справи не цікавився, своїх доводів, міркувань чи заперечень, викладених в заяві, не подав, тобто своїми процесуальними правами не скористався, а доводи заявника, які викладені у заяві про перегляд заочного рішення, зводяться виключно до незгоди з прийнятим судом рішенням, сумнівів щодо достовірності походження доказів та переоцінки їх судом.

Згідно ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За наведених обставин, суд вважає, що підстави для скасування рішення Підволочиського районного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 604/660/19 відсутні, а тому в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258-260,287-288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя підпис

з оригіналом згідно:

Суддя Н.Б.Сташків