Справа № 136/172/22
провадження № 2/136/61/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з вимогою:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-ох років.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Сторони перебували у шлюбі від якого мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб був розірваний за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області в справі №213/2111/12 від 23.11.2012. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області в справі №136/1349/14-ц від 22.07.2014 відповідач сплачував аліменти до досягнення дочкою повноліття, однак в теперішній час вона є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету», денного відділення, III курсу, на бюджетній основі, а також студенткою І курсу Центру дистанційного навчання ПрАТ «Вищого навчального закладу Міжрегіональна Академія управління персоналом», форма навчання заочна/дистанційна, за контрактом. Враховуючи той факт, що дочка не працює та не має доходу, проживає з позивачем і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а тому вона потребує утримання також від свого батька відповідача, оскільки коштів на утримання недостатньо. Отже, так як позивач сплачує значні кошти за навчання спільної сторін дочки, а саме: на придбання одягу; харчів та надання коштів на проїзд до навчального закладу, такі витрати призводять до тяжкого матеріального стану в зв`язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, позивач зазначає, що протягом 18 років відповідач майже не підтримував зі спільною дочкою відносин, не надавав допомоги на додаткові витрати, при цьому позивач не володіє інформацією про офіційні доходи відповідача, їх розмір та регулярність таких доходів, а тому за неможливості визначити частку від його заробітку позивач просить визначити аліменти на утримання повнолітньої дочки в твердій грошовій сумі.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.02.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Сторони перебували у шлюбі від якого мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий шлюб був розірваний за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області в справі №213/2111/12 від 23.11.2012. За рішенням Липовецького районного суду Вінницької області в справі №136/1349/14-ц від 22.07.2014 вирішено стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 24.06.2014 і до повноліття дитини. Згідно з довідкою №24 від 28.12.2021 спільна дочка сторін ОСОБА_3 є студенткою І курсу Центру дистанційного навчання ПрАТ «Вищого навчального закладу Міжрегіональна Академія управління персоналом», форма навчання заочна/дистанційна, за контрактом, а згідно з довідкою №735 від 28.12.2021 вона є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету», денного відділення, III курсу, на бюджетній основі. Згідно з доданим до позовної заяви контрактом на навчання в ПрАТ «Вищого навчального закладу Міжрегіональна Академія управління персоналом» строк навчання ОСОБА_3 становить 4 роки починаючи від 20.08.2021, а вартість навчання за рік становить 10000,00 грн. Разом з тим, згідно з довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , вона зареєстрована за адресою позивача. У свою чергу, позивач стверджує, що дочка не працює та не має доходу і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а тому вона потребує утримання також від свого батька відповідача, оскільки коштів на утримання недостатньо. Крім того, позивач не володіє інформацією про офіційні доходи відповідача, їх розмір та регулярність таких доходів, а тому за неможливості визначити частку від його заробітку просить визначити аліменти на утримання повнолітньої дочки у визначені в позовній вимозі твердій грошовій сумі. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.02.2022, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Верховенство права - це панування права в суспільстві, а такий принцип вимагає від держави його втілення у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи та рівності. Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Разом з тим, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Отже, з огляду на особливість предмету спору, суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються гл. 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України).

Як визначено ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд, аналізуючи зібрані у справі докази, встановив що спільна дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнула віку 23-ох років, проживає з позивачем та продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету», денного відділення, III курсу, на бюджетній основі, а також студенткою І курсу Центру дистанційного навчання ПрАТ «Вищого навчального закладу Міжрегіональна Академія управління персоналом», форма навчання заочна/дистанційна, за контрактом. Доказів отримання ОСОБА_3 доходу суду не надано, проте позивач стверджує, що дочка не працює та не має доходу і перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, а тому вона потребує утримання також від свого батька відповідача, оскільки коштів на утримання недостатньо. Оскільки позивач не володіє інформацією про офіційні доходи відповідача, а тому за неможливості визначити частку від його заробітку просить визначити аліменти на утримання повнолітньої дочки у визначені в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн, щомісячно, але не більше ніж до досягнення нею 23-ох років.

Разом з тим, суд враховує, що ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів доходів сторін, оскільки позивач, подаючи позов не знаючи де працює відповідач не вказала, який дохід він отримує, як і не заявляла клопотань щодо витребування доказів про доходи відповідача у разі неможливості їх отримання як конфіденційної інформації. Крім того, жодного доказу, що в даний час відповідач не працює офіційно чи перебуває на обліку у центрі зайнятості суду не надано, а також відповідач не подав відзив на позов із запереченням проти того, що він є працевлаштованим та не висловився з приводу свого стану здоров`я чи перебування когось на його утриманні.

Отже, враховуючи те, що обов`язок про утримання повнолітньої дитини покладений на обох батьків, а також враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України суд вважає, що позов слід задовольнити частково визначивши розмір аліментів, які стягуватимуться щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання їх повнолітньої дочки ОСОБА_3 - у сумі 3868,00 грн, що є 1/4 частини від середньомісячної заробітної плати по регіону (по Вінницькій області станом на останній місяць 2021 року - 15472,00 грн) та на думку суду в повному обсязі задовольнятиме потреби дочки сторін, що виникають у процесі навчання і водночас не порушить права відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12-13, 76-80, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), третя особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3868 (три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн 00 коп. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом, а саме 02.02.2022 до закінчення нею навчання, тобто до 20.08.2025, але не більше ніж до досягнення нею 23-ох років.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО