Справа № 199/6040/21
(2/199/344/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Ткаченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі, про зняття арешту та заборони відчуження майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі, про зняття арешту та заборони відчуження майна.

В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 12.05.2017, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради ОСОБА_1 належить 1 /4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Маючи намір на відчуження належної частини квартири та передачі прав власності своїй доньці, позивач звернувся до нотаріуса та дізнався про те, що на все його майно, починаючи з 2010 року накладено арешту Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Через Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачем було з`ясовано, що постановою Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 17.11.2010 було накладено арешт на все його майно та оголошено заборону на його відчуження номер запису обтяження 21511723.

Позивач звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі з заявою про зняття арешту, після чого позивачем була отримана відповідь, що будь-які відкриті виконавчі провадження у відношенні боржника ОСОБА_1 станом на 22.02.2021 відсутні.

Враховуючи те, будь-які відкриті виконавчі провадження у відношенні боржника ОСОБА_1 станом на 22.02.2021 відсутні, позивач просив суд звільнити з-під арешту та заборони відчуження належне йому майно, яке обтяжено на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції В10-2461/10 від 17.11.2010, номер запису про обтяження 21511723.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволення позову наполягав.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

21.03.2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 2017 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого Департаментом житлового господарства згідно з розпорядженням № 4/39-17 від 12 травня 2017 року, ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна присутній запис про арешт майна та заборони на його відчуження відповідно до постанови В10-2461/10 від 17.11.2010 нерухомого майна ОСОБА_1 .

З приводу зняття арешту з належного на праві власності майна позивач, звернувся до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі.

22 лютого 2021 року за Вих.№8557, позивачу ОСОБА_1 була надана відповідь, в якій, крім іншого було зазначено, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні виконавчі документи відносно боржника ОСОБА_1 (а.с.6).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

На сьогодні, позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ Про виконавче провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ Про виконавче провадження , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 81, 141, 237, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 30,50,60 Закону України Про виконавче провадження , суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі, про зняття арешту та заборони відчуження майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна та заборони на його відчуження, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ), накладений постановою Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції В10-2461/10 від 17.11.2010, номер запису обтяження 21511723.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 1360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.О.Богун

21.03.2022