Справа № 163/2410/21
Провадження № 2/163/40/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач просить постановити рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 3150,80 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що згідно судового наказу виданого Любомльським районним судом від 06.04.2020 у справі №163/768/20 з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліментів в сумі 1007 грн., які сплачує відповідач не достатньо для задоволення базових потреб дитини. Основний тягар утримання лежить на позивачу, однак її доходів не вистачає на покриття всіх необхідних витрат для проживання сім`ї, що призводить до обмеження дитини у її потребах. Матеріальне становище відповідача значно покращилося, оскільки останній працює в Республіці Польща та має регулярний дохід у вигляді пенсії. Позивачка вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2500 грн. буде відповідати інтересам дитини та забезпечить їй необхідний рівень для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 17.11.2021 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення відправлення з копією ухвали і примірником матеріалів позову отримав 14 грудня 2021 року.

20.12.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить задовольнити позов частково, а саме стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1200 грн на місяць, а у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити повністю.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1

Згідно судового наказу виданого Любомльським районним судом від 06.04.2020 у справі №163/768/20 з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Довідкою про склад сім`ї Любомльської міської ради від 20.10.2021 № 3857 стверджено, що ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, позивачкою ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 .

Довідкою Відділу освіти, молоді та спорту Любомльської міської ради Волинської області № 604 від 11.10.2021 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно сплачувала батьківську плату за відвідування донькою Любомльського ЗДО №2 з березня 2020 по вересень 2021 в сумі 3281, 60 грн.

Рахунками приватної стоматології «Архітектура усмішки» №00019532 від 19.05.2021, №00019601 від 21.05.2021, №00019735 від 27.05.2021 підтверджується вартість лікування ОСОБА_3 на суму 1020,00 грн.

Товарним чеком від 12.06.2021 підтверджується оплата 2000 грн. за дитячий велосипед.

З наданих відповідачем копій довідки МСЕК від 06.12.2018 та посвідчення серії НОМЕР_2 від 29.11.2007 вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю третьої групи по зору з дитинства. Згідно довідки від 15.12.2021 ОСОБА_2 отримує відповідну соціальну допомогу, яка з грудня 2021 року становить 1934 грн.

Надані відповідачем копій пенсійних посвідчень його батька та матері суд в якості доказів не приймає, оскільки ці документи жодним чином не доводять неспроможності батьків відповідача самостійно себе забезпечити та матеріальної участі відповідача у їх житті.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач працює за кордоном і отримує регулярний дохід у формі пенсії, що свідчить про покращення його матеріального становища та про наявність підстав для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, який запропонований позивачем. Однак належних доказів підтвердження даних фактів позивач не надала, тому лише зазначення про такі обставини самі по собі не спроможні їх доводити, тому суд їх відхиляє.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при ви-значенні розміру аліментів, та водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (до-ходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело по-ходження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

Станом на дату розгляду справи дочка сторін ОСОБА_4 має 4 роки.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня становить 2100 гривень.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на дочку сторін на даний час становить 1 050,00 гривень, що стягується з відповідача на підставі судового наказу від 06.04.2020. Разом з тим, судовий наказ є особливою формою судового рішення при винесенні якого судом в повній мірі не оцінюються обставини визначені ст. 182 СК України.

Тому при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд в повній мірі оцінив всі встановлені обставини. Окрім того, суд враховує і законодавчо установлений мінімальний рекомендований розмір аліментів для дитини відповідачів - 2100 гривень.

На підставі досліджених доказів у відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, наявність у нього регулярного доходу у виді соціальної допомоги та його розмір, стан здоров`я відповідача, відсутність інших утриманців; потреби самої дитини, яка є дівчиною, згідно її віку, та відповідно наявність у неї необхідних матеріальних витрат у зв`язку із навчанням.

На підставі наведеного та з урахуванням розміру доходу відповідача, суд вважає необхідним стягувати з нього аліменти в розмірі 1400,00 гривень.

Цей розмір аліментів є вищим від встановленого мінімуму а з урахуванням невеликого розміру отримуваної відповідачем соціальної допомоги, як особи з інвалідністю, та необхідності забезпечення розумних потреб дитини суд не є надмірним.

Визначений же позивачем розмір аліментів на рівні 2500,00 гривень суд вважає завищеним, оскільки не має достатнього обґрунтування та підтвердження належними і допустимими доказами необхідності стягнення у такому розмірі, а також існування передбачених ч.3 ст.182 СК України підстав щодо перевищення витрат відповідача над його заробітком.

Положеннями ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач просить стягнути з відповідача Ѕ додаткових витрат за відвідування дошкільного закладу в сумі 3281,60 грн., покупку велосипеда 2000,00 грн. та відвідування стоматолога 1020,00 грн.

Щодо витрат понесених за відвідування дошкільного закладу, то встановлено наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту» батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі в розмірах, визначених місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування або підприємствами, організаціями та установами, які перебувають у державній (комунальній) власності і мають у своєму підпорядкуванні дошкільні навчальні заклади.

Розмір плати за поданням дошкільного навчального закладу встановлюють місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування або підприємства, організації та установи, які перебувають у державній (комунальній) формі власності і мають у своєму підпорядкуванні дошкільні навчальні заклади, один раз на рік з урахуванням матеріального стану сім`ї та режиму роботи закладу. Вони можуть установлювати додаткові пільги щодо батьківської плати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, підприємств, організацій, установ (пункт 2.2 глави 2 Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2002 N 667.

Отже, вказані витрати є в розумінні ст. 185 СК України не додатковими, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати на дитину є поточними витратами на утримання дитини, а тому охоплюються обсягом аліментів.

Щодо витрат понесених за придбання велосипеда.

Катання на велосипеді позитивно впливає на фізичний розвиток, а також на розвиток координації рухів й активного способу життя дитини. Тому покупка велосипеда, що підтверджується товарним чеком від 12.06.2021, зумовлено розвитком здібностей у дитини, а тому ці витрати слід кваліфікувати як додаткові.

Витрати за надані стоматологічні послуги, пов`язані з лікуванням дочки суд визнає як додаткові, оскільки пов`язані із здоров`ям дочки, що впливає на її розвиток і красу. Позивачка сплатила загальну суму 1020 грн, що підтверджується наданими нею рахунками №00019532 від 19.05.2021, №00019601 від 21.05.2021, №00019735 від 27.05.2021

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що додаткові витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних за рішенням - судовим наказом Любомльського районного суду Волинської області від 06.04.2020 року аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1400 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1510,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Ім`я відповідача ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий : суддя С.А. Шеремета