Провадження № 22-ц/802/352/22 Категорія: 36 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2021 року ,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року позов задоволено повністю.

22 грудня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Огородником О. В. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в обгрунтування якої останній зазначив, що за наслідками вирішення спору, який був предметом розгляду даної цивільної справи, судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. При цьому, у своєму відзиві на позовну заяву відповідач жодним чином не оспорював такий розмір витрат. Враховуючи наведене, просить постановити додаткове рішення у справі, яким стягнути із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката Огородника О. В. у розмірі 24000 грн.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2021 року заяву представника позивача адвоката Огородника О. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 24000 гривень.

Не погоджуючись із даним додатковим рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що заяву було подано з пропуском строку, а тому вона повинна бути залишена без розгляду, натомість, суд ухвалив рішення, яким стягнув на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 24000 грн. Крім того, вказує, що при ухваленні додаткового рішення судом порушено принцип змагальності сторін, передбачений ст. 12 ЦПК України, зокрема, відповідачу не надано будь-яких розрахунків чи доказів вчинення представником дій, на яких ґрунтується визначений розмір судових витрат, що унеможливлює їх спростування відповідачем. Також апелянт вказує на порушення норм матеріального права. Зазначає, що 29 грудня 2021 року, до набрання рішенням суду законної сили, між сторонами було укладено мирову угоду у справі, згідно з якою ним на виконання рішення суду від 08 грудня 2021 року готівкою сплачено 152 500 грн в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду, а ОСОБА_1 підтвердив повний розрахунок між сторонами і жодних вимог про відшкодування будь-яких інших витрат ним не висувалось.

На підставі наведеного ОСОБА_2 просить суд скасувати додаткове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. У відзиві зазначає, що мотиви та підстави, викладені в даній апеляційній скарзі, є необґрунтованими. Зазначає, що лише 20 грудня 2021 року дізнався про рішення суду і саме з цього моменту його представник зміг остаточно сформулювати перелік виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги. Одразу після підписання акта наданих послуг представник позивача звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто існували об`єктивні причини, які перешкоджали надати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу раніше.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної справи, про що є відповідні розписки в матеріалах справи, в судове засідання не з"явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку.

У зв"язку з цим колегія суддів ухвалила розгляд справи проводити у відсутності учасників справи та їх представників.

Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції - скасуванню, оскільки його ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Ухвалюючи додаткове рішення про задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача було дотримано строки та порядок звернення з даною заявою, а стороною відповідача не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між АО «Юридична компанія «O'Legіs» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги, на виконання якого останнім було сплачено 24000 грн за надання послуг з професійної правничої допомоги.

Адвокат Огородник О. В., який здійснював представництво позивача ОСОБА_1 у даній справі, є адвокатом АО «Юридична компанія «O'Legіs».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.12.2021 року у цивільній справі № 161/12420/21 заявлені позовні вимоги були задоволені повністю. Із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за договором про надання правничої допомоги № 01-06/20 від 01.06.2020 року у розмірі 250000 грн та 2500 грн судового збору.

22.12.2021 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Огородником О.В. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення за наслідками вирішення спору, який був предметом розгляду цивільної справи № 161/12420/21, а саме - судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надав суду копію договору №01/07 про надання правничої допомоги від 01 липня 2021 року, копію акта виконаних робіт від 22 грудня 2021 року за договором від 01 липня 2021 року (а.с.49, 50).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів цивільного судочинства) є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За вимогами ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Пунктом 2 ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, цивільним процесуальним законом чітко встановлені строки подання як попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строку подачі стороною доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як слідує зі змісту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року, ОСОБА_1 та його представник Огородник О. В. у судовому засіданні не були присутніми, так як подали заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.43).

Однак, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що відповідно до його орієнтовного розрахунку витрати на правничу допомогу, які будуть підтверджені належними доказами після ухвалення судом рішення, становлять 25000 грн (а.с.5). Зі змістом позовної заяви відповідач мав можливість ознайомитись.

Отже, попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката позивачем суду першої інстанції надавався, тому вважається, що і з відповідною заявою чи клопотанням про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи, у визначений законом строк (до судових дебатів) ОСОБА_1 до суду першої інстанції звертався. Судове рішення по суті позовних вимог прийнято 08 грудня 2021 року, а питання, пов`язане з розподілом судових витрат, вирішено судом після подання представником позивача заяви 22 грудня 2021 року.

Апеляційний суд також звертає увагу, що одночасне подання учасником справи попереднього розрахунку із позовом до суду забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

До такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у справі № 922/676/21 у постанові від 14.12.2021.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц сформулювала позицію щодо своєчасного подання доказів, понесених витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач покликається на те, що він дотримався п"ятиденного строку подачі заяви про ухвалення додаткового рішення від дати ознайомлення зі змістом рішення суду, а не від дати ухвалення рішення, що суперечить вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України, і водночас у заяві не просив суд про поновлення вказаного строку.

Таким чином, позивачем був порушений встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України строк для подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі, оскільки процесуальний закон пов"язує вказаний строк не з часом отримання копії рішення, а саме з датою ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Неможливість своєчасного подання доказів щодо оплати судових витрат на правову допомогу заявником обґрунтована не була, при тому, що про дату, час та місце судового засідання, в якому було ухвалене основне рішення у даній справі, сторона позивача заздалегідь була обізнана.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду і впливають на їх правильність, а тому підлягають задоволенню частково. Додаткове рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки наявні підстави для його скасування та залишення заяви без розгляду на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2021 року в даній справі скасувати.

Заяву адвоката Огородника Олега Валентиновича, подану в інтересах позивача ОСОБА_1 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в даній справі залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2022 року.

Головуючий

Судді