Ухвала

31 березня 2022 року

місто Київ

справа № 757/34950/14-ц

провадження № 61-1611ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

розглянув заяву про самовідвід суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 у грудні 2014 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Рішенням від 15 червня 2017 року Печерський районний суд міста Києва позов ОСОБА_1 задовольнив.

Суд визнав особистою приватною власністю ОСОБА_1 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 25 га, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 446, 3 кв. м, нежилі приміщення (група приміщень № 29), літера А, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею, 217 кв. м.

Здійснив поділ між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна, що є їх спільною сумісною власністю, шляхом визнання:

- за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину нежилих приміщень (літ. В) від № 1 до № 6 (група приміщень № 39), загальною площею 45, 80 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , на нежилі приміщення, загальною площею 493, 10 кв. м та загальною площею 285, 60 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 ; автомобілі марки «Mercedes-Benz», модель «CL 63», кабріолет 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 .

- за ОСОБА_2 права власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 145, 90 кв. м, за адресою: АДРЕСА_5 ; 1/2 частину нежилих приміщень (літ. В) від № 1 до № 6 (група приміщень № 39), загальною площею 45, 80 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «ML 350», 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 , та автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «G400CDI», 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , номер кузову НОМЕР_7 .

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 970 116, 90 грн.

Здійснив розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовив.

Постановою від 14 грудня 2020 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позови задовольнив частково.

Суд здійснив поділ спільного майна, визнавши за кожною зі сторін право власності на 1/2 частину у праві на:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 ;

- житловий будинок, розташований на двох земельних ділянках, загальною площею 0, 2906 га, на АДРЕСА_1 ;

- нежилі приміщення № 1, № 2 та № 3 (група приміщень № 29), загальною площею 211, 10 кв. м, розташовані на АДРЕСА_2 ;

- нежилі приміщення (літ. В) від № 1 до № 6 (група приміщень № 39), загальною площею 45, 80 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежилі приміщення першого поверху (літ. Б), загальною площею 493, 10 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежилі приміщення (літ. Б) другого та третього поверхів, загальною площею 285, 60 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

Виділив ОСОБА_1 автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «CL 63» державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 1 036 000, 00 грн, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 518 000, 00 грн.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 452 750, 00 грн грошової компенсації за відчужений ним автомобіль марки «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11 006 999, 50 грн поворотної фінансової допомоги, 57 000, 00 грн отриманого доходу від оренди приміщень та 25 900, 00 грн отриманого доходу від реалізації товару.

Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину коштів, які обліковувалися на рахунку ОСОБА_1 на час припинення шлюбних відносин, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 65 248, 50 грн та 84 781, 50 дол. США.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 485 058, 00 грн, отриманих ОСОБА_2 від оренди нежитлових приміщень, які знаходяться на АДРЕСА_2 .

Постановою від 27 жовтня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В., касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року залишено без змін.

ОСОБА_3 26 січня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину коштів, які обліковувалися на рахунку ОСОБА_1 на час припинення шлюбних відносин, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 62 248, 50 грн та 84 781, 50 дол. США, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 33 ЦПК України протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2022 року визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у складі суддів: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.

Судді Яремко В. В. та Олійник А. С. оголосили про самовідвід у справі з тих підстав, що вони входили до складу колегії суддів, що ухвалила постанову Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року, у якій висловлювали свою правову позицію у спірних правовідносин.

Ухвалою від 15 лютого 2022 року Верховний Суд задовольнив заяву про самовідвід суддів Яремка В. В. та Олійник А. С.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2022 року визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у складі суддів: Погрібного С. О . (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.

Суддями Погрібним С. О., Гулейковим І. Ю. оголошено про самовідвід у справі.

Верховний Суд встановив, що постанова Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 757/34950/14-ц (провадження № 61-316св21) ухвалена за результатами розгляду справи за участі колегії суддів у складі: головуючого - Ступак О. В. (судді-доповідача), суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Олійник А. С., Яремка В. В.

Отже, суддями Погрібним С. О., Гулейковим І. Ю., які входили у склад колегії суддів, визначеної для розгляду справи № 757/34950/14-ц, вже висловлена правова позиція щодо законності та обґрунтованості здійсненого розподілу майна подружжя.

За правилом пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У пункті першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що судді Верховного Суду Погрібний С. О., Гулейков І. Ю. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати побоювання учасників справи при розгляді справи щодо відсутності безсторонності у певного судді, що об`єктивно виправдані.

З огляду на викладене та ураховуючи, що судді Погрібний С. О., Гулейков І. Ю. брали участь у розгляді справи № 75734950/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 у справі № 757/34950/14-ц та забезпечення довіри учасників справи, колегія суддів зробила висновок про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю. та передачі касаційної скарги ОСОБА_3 для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю. задовольнити.

Відвести суддів Погрібного С. О., Гулейкова І. Ю. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у цивільній справі № 757/34950/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Передати цивільну справу № 757/34950/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик