Ухвала

31 березня 2022 року

м. Київ

справа № 591/5983/21

провадження № 61-2560ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стадник Семен Валерійович, на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми, у складі судді Хитрова Б. В., від 11 листопада 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Кононенко О. Ю., Левченко Т. А., від 12 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 10 липня 2018 року,

заінтересовані особи: акціонерне товариство «ОТП Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», Зарічний відділ державної виконавчої служби м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 56744341 від 10 липня 2018 року

В обґрунтування скарги вказала, що про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 липня 2018 року їй стало відомо після накладення арешту на кошти, що знаходились на її картковому рахунку.

У липні 2021 року вона звернулась до адвоката, який у серпні 2021 року звернувся до відділу державної виконавчої служби та ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження з`ясував, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження

від 10 липня 2018 року, а також поновити строк на оскарження цієї постанови.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про поновлення строку на подачу скарги, скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 10 липня 2018 року залишено без розгляду.

Постановою Сумського апеляційного суду від 12 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2021 року залишено без змін.

15 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Стадник С. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 січня 2022 року (повний текст складено 13 січня 2022 року), в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строкуна касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії оскарженої ухвали апеляційного суду, особі, яка подає скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч положенням статті 185 ЦПК України суд першої інстанції не постановив ухвалу про залишення скарги без руху та не надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків скарги та можливості наведення причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Стверджує, що ОСОБА_1 не отримувала в 2018 році постанову про відкриття виконавчого провадження № 56744341

від 10 липня 2018 року про стягнення боргу в сумі 265 657, 35 грн за виконавчим листом, виданим Ковпаківським районним судом м. Суми від 12 серпня 2011 року № 1806/2-329/11, а доводи представника ВДВС про те, що ОСОБА_1 04 лютого 2021 року знайомилася із матеріалами виконавчого провадження № 56744341 не свідчать про направлення їй копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Лише після звернення за правовою допомогою до адвоката Стадника С. В., ОСОБА_1 отримала 10 серпня 2021 року постанову про відкриття виконавчого провадження

№ 56744341 від 10 липня 2018 року, яке відкрито з того ж приводу що і виконавче провадження № 32957723 від 05 квітня 2012 року.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження)вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Стаття 129 Конституції України передбачає, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судами встановлено, що рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми

від 30 березня 2011 року у цивільній справі № 1806/2-329/11 у зв`язку із неналежним невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по поверненню кредиту в сумі 49 735 доларів США за договором від 15 серпня 2008 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стягнуто в солідарному порядку 473 827,37 грн.

За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист.

Стягувач в заяві про відкриття виконавчого провадження вказав, що розмір непогашеної заборгованості становить 265 267, 37 грн.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження № 56744341, про що складено відповідний акт державного виконавця. Крім того у вказаному виконавчому провадженні ОСОБА_1 оскаржувала постанову державного виконавця від 01 липня 2020 року про арешт коштів боржника та ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Зазначені обставини не заперечувалися ОСОБА_1 та її представником.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Поважними причинами визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановивши, що ОСОБА_1 із липня 2020 року була обізнана про наявність виконавчого провадження № 56744341, оскаржувала у вказаному виконавчому провадженні постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, однак до суду зі скаргою на постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження звернулась лише 20 серпня 2021 року, тобто зі значним пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України, при цьому поважних причин пропуску строку на оскарження рішення державного виконавця не навела, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про залишення скарги без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не постановив ухвалу про залишення скарги без руху та не надав ОСОБА_1 строк для усунення недоліків скарги аналогічні доводам апеляційної скарги.

При цьому ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не перешкоджали заявнику у доведенні поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою.

ОСОБА_1 не позбавлена права надати державному виконавцю докази належного виконання рішення Ковпаківського райсуду м. Суми

від 30 березня 2011 року, яке набрало законної сили, а у разі, якщо вважає, що виконавчий документ не підлягає виконанню з підстав, передбачених частиною другою статті 432 ЦПК України, звернутися до суду із відповідною заявою.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2021 року та постанови Сумського апеляційного суду від 12 січня 2022 року у цивільній справі № 591/5983/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стадник Семен Валерійович, на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми

від 11 листопада 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 12 січня 2022 року у справі № 591/5983/21.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта