Справа № 369/9657/21
Провадження № 2/369/1655/22
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сорохтей Л.Ю. , розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Києві в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» про визнання протиправними дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» щодо нарахування ОСОБА_3 до сплати коштів заборгованості у розмірі 69 584 грн станом на 01.03.2021 року за фактично не спожиту ОСОБА_3 послугу теплопостачання щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ); зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» провести перерахунок фактично спожитої ОСОБА_3 послуги теплопостачання щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2019 року по дату ухвалення судового рішення у цивільній справі за цим позовом, з урахуванням показників індивідуального вузла комерційного обліку, за надмірно нараховані ОСОБА_3 до сплати кошти заборгованості у розмірі 69 584 грн станом на 01.03.2021 року.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що між починаючи з 2015 року та по теперішній час, позивачка є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з теплопостачання щодо квартири позивачки, що підтверджується рахунками-повідомленнями на оплату, виданими ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання».

Відповідно до фактичних обставин спірних правовідносин, починаючи з 2019 року квартира позивачки є обладнаною індивідуальним вузлом комерційного обліку теплової енергії.

Всупереч вимог пункту 23 Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, відповідачем не виконуються зобов`язання здійснювати періодичний огляд вузла (вузлів) комерційного обліку у квартирі позивачки передусім щодо зняття показань фактично спожитої позивачкою теплової енергії.

Позивачка не перешкодає відповідачу жодним чином до доступу до вузла комерційного обліку у квартирі позивачки згідно вимог пункту 24 Правил № 830.

Всупереч зазначеному, облік фактично спожитої позивачкою теплової енергії здійснюється відповідачем згідно вимог пункту 25 Правил № 830, а саме: розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно до площі (об`єму) приміщення споживача згідно з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. № 315.

Проте, відповідач виставляє позивачці рахунки на оплату спожитої послуги не на основі фактичних показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання.

17.08.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що спірні нарахування здійснені відповідачем за період з березня 2018 року, тобто до затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, у зв`язку з чим до відносин між позивачем та відповідачем норми Правил № 830 застосовуватись не можуть.

Відповідно до відомостей по фінансово-особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за надані послуги з опалення квартири за період з березня 2018 року по березень 2021 року становить 75 794,78 грн.

З 04 жовтня 2019 року квартира обладнана індивідуальним лічильником теплової енергії, про що складено акт приймання на абонентський обліку приладу індивідуального обліку теплової енергії про що складено акт приймання на абонентський облік приладу індивідуального облік теплової енергії.

Жодної оплати за надані послуги ні до встановлення лічильника, ні після - не надходило.

З моменту приймання на абонентський облік приладу індивідуального обліку теплової енергії в актах зняття показників будинкових та індивідуальних приладу зафіксовано відсутність використання теплової енергії.

У випадку незгоди з нарахуваннями за послугу теплопостачання позивач міг скористатись своїм право та надати відповідачу показання квартирного засобу обліку теплової енергії для подальшого перерахунку на підставі п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630.

Протягом всього періоду надання послуг відповідачем не було зафіксовано жодного звернення споживача, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу перерахунків за опалення, скарг до якості послуг, відключення від систем опалення.

Ухвалою суду від 10.12.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 16.02.2022 року.

У судовому засіданні 16.02.2022 року представник позивача підтримав задоволення позовних вимог, представник відповідача заперечив проти задоволення позову повністю.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не спростовано учасниками справи, позивач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), які надаються відповідачем.

Відповідно до відомостей по фінансово-особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість за надані послуги з опалення квартири за період з березня 2018 року по березень 2021 року становить 75 794,78 грн.

З 04 жовтня 2019 року квартира обладнана індивідуальним лічильником теплової енергії, про що складено акт приймання на абонентський обліку приладу індивідуального обліку теплової енергії про що складено акт приймання на абонентський облік приладу індивідуального облік теплової енергії.

Жодної оплати за надані послуги ні до встановлення лічильника, ні після - не надходило.

З моменту приймання на абонентський облік приладу індивідуального обліку теплової енергії в актах зняття показників будинкових та індивідуальних приладу зафіксовано відсутність використання теплової енергії.

Відповідно до абзацу 4 п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування (п. 18 Правил № 630).

Суд вважає, що у випадку незгоди з нарахуваннями за послугу теплопостачання позивач міг скористатись своїм право та надати відповідачу показання квартирного засобу обліку теплової енергії для подальшого перерахунку на підставі п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що протягом всього періоду надання послуг відповідачем не було зафіксовано жодного звернення споживача, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу перерахунків за опалення, скарг до якості послуг, відключення від систем опалення.

Посилання представника позивача на застосування до спірних правовідносин положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року оцінюються судом критично з огляду на те, що нові договори про надання комунальних послуг (укладені згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги») не укладалися, а спірні нарахування здійснені відповідачем за період з березня 2018 року, тобто до затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, у зв`язку з чим до відносин між позивачем та відповідачем норми Правил № 830 застосовуватись не можуть.

Доводи представника позивача на нездійснення відповідачем повірки теплового лічильника позивача є неспроможними, оскільки відповідно до тарифу з централізованого опалення, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 28.11.2018 № 54/18, розрахованого відповідно до вимог «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (в редакції від 13 вересня 2018 року), до структури тарифу не входять витрати по обслуговуванню, ремонту та повірці вузлів індивідуального та загальнобудинкового обліку теплової енергії.

Тобто, під час встановлення вказаного тарифу, який діяв протягом спірного періоду, не було передбачено вимог щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобі обліку, що є власністю споживачів, за рахунок тарифів на теплову енергію і комунальні послуги, про що надано відповідне роз`яснення Міністерства розвитку громад та територій України від 04.02.2019 року.

Усі інші доводи сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» про захист прав споживача - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 04.04.2022 року.

Суддя А.В. Янченко