Провадження № 6/522/201/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання Державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2022 року Державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Разумна -Гайдук А.Б. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника. Заявник просить: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду, без вилучення паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Арменії серії НОМЕР_1 ,виданий 26.07.1996 року, посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 08.05.2007 року, адреса проживання: АДРЕСА_1 до повного виконання зобов`язань за виконавчим документом 522/15203/14-ц, виданий 13.01.2015 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Арменії серії НОМЕР_1 , виданй 26.07.1996 року, посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 08.05.2007 року, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 борг за договором позики у розмірі 64400 грн, індекс інфляції за весь час прострочення на загальну суму 4250,40 грн., три відсотки річних на загальну суму 2147,11 грн. та судові витрати в розмірі 832,97 грн. У разі задоволення подання, виконання ухвали суду покласти та направити для подальшого виконання до Державної прикордонної служби України.

Мотивує вимоги тим, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП 66975609 з примусового виконання виконавчого листа № 522/15203/14-ц, виданого Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договорами позики в розмірі 64 400 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення на загальну суму 4 250,40 грн. та три відсотки річних на загальну суму 2 147,11 грн.; судові витрати в розмірі 832,97 грн.. На теперішній час боржник суму боргу не сплатила, жодних дій для виконання рішення боржник тривалий час не вчиняє, що вказує на наявність факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. У поданні зазначено про розгляд вказаного подання без участі. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України інші сторони та заінтересовані особи не повідомлялись про розгляд подання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

На примусовому виконанні у Державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Разумної Гайдук А.Б. перебуває виконавче провадження № 66975609 з примусового виконання виконавчого листа № 522/15203/14-ц, виданого Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договорами позики в розмірі 64 400 грн.; індекс інфляції за весь час прострочення на загальну суму 4 250,40 грн. та три відсотки річних на загальну суму 2 147,11 грн.; судові витрати в розмірі 832, 97 грн.

30.09.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

З метою повного та фактичного виконання виконавчого документа виконавцем накладено арешт на майно, яке належить боржнику постановою від 01.11.2021 року та накладено арешт на кошти боржника постановою від 01.11.2021 року.

Основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України є Верховенство права.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій України» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства, держави.

ч. 1 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина має право вільно пересуватися.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ч. 2, 4 ЦК України).

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених вищевказаним законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, укладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

При цьому під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні таких обов`язків.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, судом з`ясовано, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, у поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника та в долучених до нього в якості доказів додатків у виді копій матеріалів виконавчого провадження міститься лише перелік заходів, які вона здійснювала в процесі примусового виконання виконавчого листа № 522/15203/14-ц.

При цьому, суду не надані належні та допустимі докази, які підтверджують, що направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження отримана боржником.

Таким чином, при зверненні до суду із поданням державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, тоді як сам по собі факт невиконання його у встановлений державним виконавцем строк для добровільного виконання покладених на боржника зобов`язань не може бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 05.04.2022 року.

Суддя Р. Д. Абухін