Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5234/21
Номер провадження2/711/592/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді Казидуб О.Г.

секретаря судового засідання Зайцевої О.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення та встановлення батьківства -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) з позовом про встановлення факту що має юридичне значення та встановлення батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що в 2008 році вона познайомилася з ОСОБА_3 , між ними зав`язалися стосунки. Після року відносин пара почала разом проживати у квартирі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказує, що під час спільного проживання вона завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина, якого назвали ОСОБА_6 . Імя синові ОСОБА_3 обирав сам, вона не була проти, адже, вони були сім`єю і чоловікові вона довіряла.

Коли дізналися, що їх сім`ю чекає поповнення, то підготували і придбали все необхідне для немовляти. Позивачка вказує, що знала від чоловіка, що квартира, в якій вони проживають належить чоловікові та його матері. Попри це всі необхідні меблі та інші речі для комфортного проживання придбали спільними зусиллями для себе. З пологового будинку її разом з сином перевели до лікарні і після виписки чоловік особисто забирав свою родину додому. Чоловік був дуже щасливий коли вперше взяв сина на руки.

Вказує, що реєстрацією народження дитини займалася вона через декілька тижнів після виписки із пологового будинку. Оскільки, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі і звернулася до органів реєстрації актів цивільного стану сама, то інформацію про батька у актовому записі було зроблено зі слів матері.

Поки дитина була маленькою вся увага та час молодих батьків були присвячені синові. Згодом вони з чоловіком часто говорили про те щоб внести зміни до актового запису про народження дитини щодо батька за спільною заявою. Навіть їздили разом до відділу ДРАЦСу щоб написати спільну, але їм повідомили, що необхідно приїххати втрьох разом з сином. І це питання відклалося. Сім`я жила разом у звичному для них ритмі і відсутність документально оформленого батьківства їм не заважала. Чоловік дуже любив сина, як і син був дуже прив`язаний до батька. Вони мали тісний та міцний емоційний зв`язок.

За час спільного проживання вини з чоловіком повністю облаштували квартиру для своєї зручності. За наявні у неї кошти вона придбала нові меблі, по мірі необхідності спільно з чоловіком придбали побутову техніку (крім мікрохвильової печі та холодильника, які придбала відповідачка). Декілька років тому вона продумала як «осучаснити» ванну кімнату, винайняла людей, придбала все необхідне та контролювала як робився ремонт. Також, у цивільному шлюбі декілька разів придбавали та продавали автомобіль для своєї сім`ї.

Разом з чоловіком вони мали плани на вересень 2021 року, мали намір зареєструвати шлюб, планували відсвяткувати в сімейному колі, щоб обов`язково поряд був син і можливо найближчі друзі. Нікому про це не говорили, тримали в таємниці. Але так і не встигли цього зробити.

Також вказує, що з 21.10.2019 року вона разом з сином зареєстровані в квартирі, в якій проживали разом з чоловіком та проживають разом.

29 червня 202 року чоловіку стало погано, його доправили до Третьої міської лікарні, потім його перевезли в Кардіологічний центр, де йому зробили операцію. Після операції чоловік так і не прийшов до тями та ІНФОРМАЦІЯ_4 помер у стаціонарі Черкаського обласного кардіологічного центру.

Вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлення батьківства необхідні їй для реалізації спадкових прав після смерті чоловіка. Відповідачка, мати покійного чоловіка, звернулася до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу. Вона, діючи в інтересах неповнолітнього сина, також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала однією сім`єю як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 2009 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису № 1017 від 20.09.2011 року про народження ОСОБА_6 , складеного Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а саме, змінити відомості у графі «батько», зазначивши батьком - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінити прізвище дитини з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », решту відомостей залишити без змін.

26 серпня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

23 листопада 2021 року ухвалою суду призначено у справі посмертну судово - молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.

11 березня 2022 року на адресу суду надійшов Висновок експерта № 29 молекулярно-генетичної експертизи.

14 березня 2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.

Адвокат Гриценко Л.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також зазначила, що на допиті свідків не наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву, в якій зазначила, що просить слухати справу без її присутності Також вказала, що проти задоволення позову не заперечує та позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.10.2019 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання № 11412455 від 09.07.2021 року, за відомостями Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

З листа начальника Управління з питань державної реєстрації № 15131-01-10 від 12.07.2021 вбачається, що відповідно до наявної адресної карки особи за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 12.07.2021 року, зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 14.01.2000 року до тепер; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.10.2019 року до тепер; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21.10.2019 року до тепер.

Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлено, що у лікарському свідоцтві про смерть № 718 від 03 липня 2021 року, місцем проживання померлого ОСОБА_3 вказано: АДРЕСА_3 .

07 серпня 2021 року ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , звернулася до Другої черкаської державної нотаріальної з заявою, в якій вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,який народився в м. Черкаси, останнє місце проживання якого було АДРЕСА_3 . Спадщину, що залишилась після померлого (незалежно від того, з чого вона складається), малолітній син: ОСОБА_6 (приймає). Крім малолітнього сина є інші спадкоємці - ОСОБА_2 , мати померлого.

Відповідно до Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 зі змінами, внесеними згідно із Законами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Отже, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , нотаріусу необхідно надати документ, який підтверджує родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем.

У випадку відсутності будь-якого документа, необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину, або виявлення помилки в поданих документах, у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснюється право на звернення до суду за визнанням факту родинних чи інших відносин з спадкодавцем.».

Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 вказує, що з померлим ОСОБА_3 вона підтримувала родинні стосунки, проживали разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_6 . З пологового будинку позивачку разом з сином ОСОБА_3 особисто забирав додому. Вони любили активні види відпочинку: рибалка, полювання, туристичні походи з ночівлею у палатках. Сім`я мала досить велику компанію друзів, з якою вони збирались для спільних поїздок на природу, рибалку та полювання. Неодноразово утрьох влітку їздили до моря. Крім того, разом займалися облаштуванням клумби та зони відпочинку у внутрішній частині подвір`я багатоквартирного будинку, в якому вони проживали. За час спільного проживання вони повністю облаштували квартиру для своєї зручності.

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", - в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

З урахуванням наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що в даному випадку, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж із 2010 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року в справі №205/7584/16-ц.

Згідно до Акту опитування сусідів від 12.07.2021 року № 167, складеного ОСОБА_10 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_6 ), посвідченого Головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» Ніконенко В.В. - ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі з чоловіком ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_7 (за цією адресою і зареєстровані). Прожили разом 12 років, до самої його смерті , мають спільну дитину (сина), якого сприймав як рідного, так як він був йому рідний, вели спільне господарство.

Також, факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу підтверджується фотознімками, які знаходяться в матеріалах справи.

На підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку про доведеність ОСОБА_1 факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини (з 2009 року до дня смерті ОСОБА_3 ) ,оскільки, відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали характеру сімейних та були пов`язані зі спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.

Оскільки, в інший спосіб встановити зазначений факт неможливо, від його встановлення залежить виникнення у заявника права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ,заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт її проживання з ОСОБА_3 з 2009 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає задоволенню.

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для неї юридичне значення.

Відносно позовної вимоги ОСОБА_1 щодо визнання громадянина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження (повторного) Серії НОМЕР_3 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 . В графі «мати» зазначено - ОСОБА_1 , в графі «батько» - ОСОБА_13 .

Так, ст. 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч.ч. 2 та 4 ст.128 СК України).

Як зазначено в Постанові Верховного суду № 591/6441/14-у від 16 травня 2018 року: «Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний Кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.».

Також, відповідно до Постанови Верховного Суду № 596/1815/19 від 15 січня 2021 року: «Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18).

Відповідно до Висновку експерта № 29 Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» молекулярно-генетичної експертизи (проведена на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси ві 23 листопада 2021 року) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженого громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%.

З огляду на те, що запис про батька неповнолітнього ОСОБА_6 внесено за вказівкою матері, на підставі частини першої ст. 135 СК України, а ОСОБА_3 за приписами ч.1 ст. 126 СК України після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про визнання батьківства не звертався, ОСОБА_1 обґрунтовано звернулась до суду.

Враховуючи висновки судової молекулярно-генетичної експертизи, суд дійшов категоричного висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Відповідно до п. 2.13.1 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, в тому числі, і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З урахуванням того, що факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього. В зв`язку з чим необхідно провести зміни в актовому записі про його народження № 1017 від 20 вересня 2011 року, а саме, змінити відомості у графі «Батько», зазначивши батьком - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінити прізвище дитини із « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ». Решту відомостей залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 3, 122, 126, 128, 134,135, СК України, ст.ст. 1216, 1218, 1258, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 264, 265, 268, 293, 294, 315-319, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту що має юридичне значення та встановлення батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_4 , проживала однією сім`єю, як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу із померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 2009 року і до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати померлого громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису №1017 від 20.09.2011 року про народження ОСОБА_6 , складеного Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області, а саме: змінити відомості у графі «Батько», зазначивши батьком - громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінити прізвище дитини із « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », решту відомостей залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2022 року

Головуючий: О. Г. Казидуб