Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1346/22
Провадження № 2-о/711/45/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Тарасевич М.Р.

за участі:

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , просила вжити заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладання на нього обов`язків на строк на шість місяців.

В обґрунтування заяви вказує, що, 19.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між нею ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 .

Від даного шлюбу у них народилась дитина - донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, вона (заявниця) має ще одну дитину від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , 2007 року народження.

Однак, у зв`язку з неадекватною поведінкою ОСОБА_1 , частими погрозами з його боку щодо завдання їй (заявниці) насильства, діаметрально протилежними поглядами на життя та припиненням між ними шлюбних відносин, вона звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2021 року у справі № 711/6608/21 шлюб між нею та ОСОБА_1 був розірваний.

Також, зазначає, що оскільки ОСОБА_1 у зв`язку з прийомом ним наркотичних засобів почав себе агресивно поводити, постійно погрожував щодо застосування до неї ( ОСОБА_2 ) насильства, ображав її при дітях, вона була змушена звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2021 року у справі № 711/8152/21 був виданий обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , яким встановлено захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 та покладено на нього обов`язки, а саме:

заборонено перебувати разом з ОСОБА_2 в місці її проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці; заборонено наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці; заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 2 (два) місяці. Дія обмежувального припису діяла до 20.02.2022 року.

Однак, впродовж дії вказаного обмежувального припису ОСОБА_1 систематично його порушував та не виконував заборони, встановлені судом, вчиняв відносно неї (заявниці) насильство, як психологічне, так і фізичне, погрожував застосувати зброю, систематично заливав дверні замки за місцем її проживання клеєм, обливав двері фарбою та зеленкою, ламав дверні замки, перерізав кабельні дроти інтернету і телебачення, що стверджується її ( ОСОБА_2 ) численним зверненнями до ГУНП у Черкаській області на оперативну лінію 102.

04.02.2022 року Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та розпочато кримінальне провадження № 0000222 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, але у зв`язку із введенням військового стану в Україні ніякі дії по цьому факту не здійснюються.

Тому, заявниця ОСОБА_2 через страх за своє життя і своїх дітей змушена звернутись до суду і з даною заявою та просить: винести обмежувальний припис, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 місяців, а саме: заборонити ОСОБА_1 перебувати разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в місці її проживання за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити наближатись ОСОБА_1 на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_1 розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, та заборонити переслідувати її і у будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. від 14.03.2022 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та визначено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання заявниця ОСОБА_2 не з`явилась, попередньо подавши до суду заяву від 18.03.2022 про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, в якій одночасно вказала, що заяву підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні заяви, в зв`язку з її безпідставністю. При цьому пояснив, що доводи заявниці ОСОБА_2 є надуманими та не підтверджені належними доказами, оскільки він із заявницею не спілкується та не вчиняє відносно неї ніякого насильства. Також, ОСОБА_1 суду пояснив, що заявниця уже деякий час разом із дитиною за місцем свого проживання не з`являється та нікому не відомо, куди вона зникла. Крім того, на нього самого 25.03.2022 року був здійснений напад з метою вбивства, який вчинили родичі ОСОБА_2 , в результаті чого йому було заподіяно тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він звернувся до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із завою про вчинення кримінального правопорушення, відомості по якій були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0000397. А тому, просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Суд, заслухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_1 та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно частини 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014 року та від даного шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.11.2021 року у справі № 711/6608/21 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 19 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 924, був розірваний (а.с. 8).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2021 року у справі № 711/8152/21 було задоволено заяву ОСОБА_2 , видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлений захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , шляхом покладення на ОСОБА_1 наступних обов`язків: заборонено перебувати разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в місці її проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці; заборонено наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці; заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 2 (два) місяці (а.с. 10).

Також, в судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_2 неодноразово, починаючи з 23.12.2021 року, зверталася до правоохоронних органів із заявами про вчинення її колишнім чоловіком ОСОБА_1 кримінальних правопорушень (зокрема: порушення обмежувального припису, переслідування її (заявниці), пошкодження дверей квартири, залиття замків вхідних дверей клеєм), що стверджується відповідними талонами-повідомленнями Єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 12-25).

За результатами розгляду однієї із таких заяв ОСОБА_2 04.02.2022 року Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості та розпочато кримінальне провадження № 0000222 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, а саме за фактом порушення 15.01.2022 року її колишнім чоловіком ОСОБА_1 умов обмежувального припису Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2021 року, ЄО-5236 від 04.02.2022 року (а.с. 11).

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису, заявниця ОСОБА_2 вказує на те, що її колишній чоловік - ОСОБА_1 чинить відносно неї домашнє насильство, оскільки останній порушує умови обмежувального припису, переслідує її та пошкоджує майно, зокрема вхідні двері квартири та замки до них.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 4, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

- домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов`язком певного суб`єкта. У процесуальній діяльності небайдуже, хто зобов`язаний бути активним у встановленні факту, оскільки завжди має бути можливість покласти наслідки його недоведеності на когось із учасників процесу.

Розподіл і роз`яснення сторонам їх обов`язку щодо доказування - це функція суду в рамках юрисдикційної процедури, це завдання суду організувати дійсно змагальний процес. Розподілити тягар доказування у справі - це означає зробити припущення про наявність або відсутність юридичних фактів на користь однієї із сторін. Якщо противна сторона твердженнями і доказами не може переконати суд у хибності такого припущення, то припущення трансформується у твердження про наявність відшукуваного факту, яке буде відображено у мотивувальній частині судового рішення.

Наданими заявницею ОСОБА_2 письмовими доказами дійсно підтверджується тривалий конфлікт між нею та ОСОБА_1 та наявність факту відчуття небезпеки ОСОБА_2 і її реального побоювання за спричинення шкоди своєму здоров`ю та здоров`ю її дітей, в зв`язку з чим вона вже зверталася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу обмежувального припису, а також неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами про порушення її колишнім чоловіком - ОСОБА_1 умов обмежувального припису, переслідування її (заявниці) та пошкодження її майна, зокрема вхідних дверей квартири та замків до них. Зазначене вказує на те, що ОСОБА_2 відчуває емоційну невпевненість у своїй безпеці, в зв`язку з чим і зверталася неодноразово до правоохоронних органів для свого захисту.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав той факт, що він 24.02.2022 року дійсно приходив до заявниці та стукав у двері (двері не вибивав) так, як почувши звістку про початок війни хотів вирішити з нею (заявницею) питання про можливість її відправлення (евакуації) разом з дітьми в більш безпечне місце, однак заявниця не стала з ним спілкуватися. Зазначені дії, заявниця, яка і так перебувала в стані відчуття небезпеки з боку її колишнього чоловіка, могла сприйняти, як небезпеку та черговий прояв тиску на неї.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд вважає доводи заявниці обґрунтованими та приходить до висновку про необхідність встановлення для ОСОБА_1 тимчасового обмеження його прав, а саме заборони останньому наближатись до ОСОБА_2 та до її житла за адресою: АДРЕСА_1 на відстань меншу ніж 100 (сто) метрів.

На думку суду, саме такий обмежувальний захід наддасть змогу запобігти домашньому насильству з боку заінтересованої особи та буде сприяти недопущенню таких випадків в майбутньому.

Разом з тим, суд враховує, що заявницею не надано доказів, що її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє відносно неї інші дії, а зокрема веде листування, телефонні переговори, контактує з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб, розшукує її, якщо вона перебуває в іншому місці, переслідує її. Надані ж заявницею копії SMS-повідомлень не є належними та допустимими доказами, оскільки не підтверджують того, що саме ОСОБА_1 надсилає їй ці SMS-повідомлення з погрозами, веде з нею переписку чи переслідує її. Тому, вимоги заявниці ОСОБА_2 щодо заборони ОСОБА_1 вести з нею листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, розшукувати її до задоволення не підлягає.

Також, не підлягає до задоволення і вимога заявниці ОСОБА_2 щодо заборони ОСОБА_1 перебувати разом з нею (заявницею) за місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не проживає за зазначеною адресою. Крім того, встановлена судом заборона ОСОБА_1 наближатися до ОСОБА_2 та до її житла за адресою: АДРЕСА_1 на відстань меншу ніж сто метрів і так унеможливить перебування останнього за зазначеною адресою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Таким чином, на підставі викладеного вище, дослідивши та проаналізувавши надані у справі докази і надавши їм відповідну правову оцінку, а також, враховуючи відповідні позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення.

Керуючись Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 3501-3508 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 , заборонивши ОСОБА_1 наближатись до ОСОБА_2 та до її житла за адресою: АДРЕСА_1 на відстань меншу ніж 100 (сто) метрів.

Встановити строк дії обмежувального припису в два місяці.

В іншій частині заяви ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 04.04.2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко