Справа №442/545/22
Провадження №2/442/476/2022
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, наказу та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив :
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення, наказу та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування позову, посилається на те, що з 1999 року по 18.09.2018 року проходив військову службу у лавах Збройних Сил України. Станом на 18.09.2018 року загальна вислуга років у Збройних силах становила 24 роки 07 місяці і 01 день, з яких календарна вислуга становить 24 роки 01 місяць і 17 днів, а пільгова - 00 років 05 місяців 14 днів.

У зв`язку із відсутністю в його сім`ї жилого приміщення по місцю проходження служби, він, починаючи з 08.12.2000 року по 30.11.2018 року перебував на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , як такий що потребує поліпшення житлових умов. У списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла, як учасника бойових дій перебував з 11 листопада 2015 року.

22 серпня 2018 року, наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №369, його було звільнено у запас відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі підпункту «к» пункту 2 частини п`ятої статті 26 - які проходять військову службу за контактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу під час особливого періоду (тобто у зв`язку із закінченням строку контракту).

В подальшому, 18 вересня 2018 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №207, його було виключено зі списків особового складу військової частини.

Під час проходження військової служби та на момент звільнення він постійним житлом не забезпечувався.

Надалі, відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №184 від 30.11.2018 року, його було виключеного з квартирного обліку військової частини, як такого що втратив право перебування на квартирному обліку у Зв`язку із звільненням з лав ЗС України.

Таке рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 було аргументоване тим, що відповідно до положень Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 та Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилим приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України 31.08.2018 року №380, ОСОБА_1 не відноситься до категорії тих, хто має право на залишення на квартирному обліку у разі звільнення.

Рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 30.11.2018 року № 184, було затверджене та оголошене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 року №574.

Вважаю, що такі дії військової частини НОМЕР_1 , що полягали у знятті його із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними, такими що порушують житлові позивача та не відповідають нормам житлового законодавства.

Ухвалою від 31.01.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

18.02.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач вказує, що пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Тобто, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням строку дії контракту, не передбачено залишення їх на обліку осіб військової частини, які потребують поліпшення житлових умов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанов і Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 752/5881/15-ц.

ОСОБА_1 був звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на обліку осіб Військової частини НОМЕР_2 , які потребують поліпшення житлових умов, оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

Крім того, командування Військової частини НОМЕР_2 вважає, що вимоги про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2018 року, оформленого протоколом № 184, та наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2018 року № 574 в частині виключення з квартирного обліку військової частини ОСОБА_1 як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, заявлені ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 із спливом позовної давності.

04.03.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді вказує що забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право отримати житло з державного фонду.

Крім того, на незаконність виключення ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, як військовослужбовця, який прослужив у лавах Збройних сил України більше 20 років, через закінчення строку контракту, вказує також і судова практика Верховного суду.

Зокрема, в постанові Верховного суду від 25 березня 2019 року (справа №359/2295/17) зазначено, що у випадку, якщо військовослужбовець має вислугу на військовій службі більше ніж 20 років, тоді звільнення його з військової служби в запас не є підставою для зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку у військовій частині.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 639/302/18-ц; у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 683/2199/18; у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 487/6514/17; у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №638/5769/18; у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 460/6031/18; у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 460/6032/18 та багатьох інших.

Отже, зважаючи на все вищевикладене, враховуючи те, що на час звільнення у запас ОСОБА_1 мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік перший раз до 1 січня 2005 року (внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, та виходом на пільгову пенсію, то в даному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку, а тому рішення житлової комісії військової частини A 1108 від 31.11.2018 року, оформлене протоколом №184, а також наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2018 року №574 є незаконними та відповідно таким, що підлягають скасуванню.

Щодо посилання у відзиві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року в справі № 752/5881/15-ц, то таке не заслуговує на увагу, оскільки приймаючи зазначену постанову, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас в зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років. Іншими словами, у наведеній постанові звільнення позивача у запас відбулось із закінченням дії контракту за наявності в нього лише 13 років календарної вислуги.

Разом із тим, у справі, яка переглядається, вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах становить 24 роки 07 місяці і 01 день.

З приводу твердження Відповідача, що позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 був поданий із спливом позовної давності, то зазначає, що дійсно рішення про виключення з квартирного обліку військової частини ОСОБА_1 було прийнято 30.11.2018 року, тобто понад три роки тому. Разом із тим, ОСОБА_1 не був присутній на засіданні житлової комісії. Більше того, позивач не був ознайомлений ні з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2018 року, оформленим протоколом №184, ні з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2018 року №574, оскільки на той час уже був виключений зі списків частини, а зазначені вище документи йому не надавалися та не направлялися поштою. Документів з приводу зняття з квартирного обліку, ОСОБА_1 одержав лише 25.11.2021 року.

Враховуючи викладене, а також те, що житлова комісія військової частини ніяк не повідомила про зняття позивача з житлового обліку та сам позивач не був присутній на засіданні цієї комісії, строк позовної давності повинен відраховуватися від дня фактичного отримання документів від військової частини тобто від 25.11.2021 року.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_2 позов заперечив повністю, послався на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в позові.

Вислухавши вступне слово сторін, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2018 за №207 майора ОСОБА_1 , начальника зв`язку частини звільнено наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.08.2018 року №3369 з військової служби у запас. Загальна вислуга років у Збройних силах України становить 24 роки 07 місяців 01 день, з яких календарна вислуга становить 24 роки 01 місяць 17 днів, а пільгова - 00 рік 05 місяців 14 днів.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 184 від 30.11.2018 року, майора ОСОБА_1 було виключено з квартирного обліку військової частини, як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку військової частини у зв`язку із звільненням з лав ЗС України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 01 січня 2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції.

Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Крім того, як зазначено у пунктах 3 та 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081 із наступними змінами та доповненнями, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членами їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 21 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 військовослужбовці знімаються з квартирного обліку у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Дія частин 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і гарантується принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 акцентував: «Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо». Цей принцип забезпечує пріоритетність прав і свобод людини та громадянина, справедливість і гуманність при постановлені судових рішень.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 , як військовослужбовець має вислугу більше 24 календарних років та 5 місяців 14 днів пільгової, перебував на квартирному обліку в черзі на отримання житла, не реалізував своє житлове право, передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не зі своєї вини, звільнений в запас відповідно до «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 - у зв`язку із закінченням строку контракту.

За таких обставин, відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 184 від 30.11.2018, згідно якого ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що він звільнений з військової служби у Збройних Силах України у запас та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , суперечить положенням ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, а отже є незаконним та підлягає скасуванню.

Що стосується спливу строку позовної давності , то суд вважає, що відповідачем не спростовано твердження позивача, що останній про порушене право дізнався 25.11.2021, а тому вважає, що строк звернення до суду позивачу слід поновити.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності вимогам ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, оскільки позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 12,13, 76- 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
Позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 30.11.2018 року №184 в частині виключення з квартирного обліку військової частини ОСОБА_1 як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України.

Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 року № 574 в частині виключення з квартирного обліку військової частини ОСОБА_1 як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України.

Зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 зі збереженням попередньої дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 2481 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2022 року.

Суддя Хомик А.П.