Справа № 127/6765/21
Провадження № 22-ц/801/412/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 рокуСправа № 127/6765/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Француза М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Марунько О. Г., ОСОБА_4 , про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів, визнання недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна та дублікату свідоцтва, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Венгрин О. О. від 22 листопада 2021 року,

встановив:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив:

-визнати недійсними прилюдні торги від 11 січня 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна: земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, розташованої в АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯН № 096101 від 04 квітня 2005 року, кадастровий номер :02:001:0029;

-визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів № 0212163-1 від 11 січня 2013 року з реалізації цієї земельної ділянки;

-визнати недійсними свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВТЕ № 093138 від 05 квітня 20-13 року та дублікат свідоцтва № 1221 від 01 вересня 2018 року, видані ОСОБА_2 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Марунько О. Г.;

-витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029.

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що з 03 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції (далі ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, в забезпечення виконання якого між ОСОБА_1 та банком був укладений договір іпотеки. Рішенням Староміського районного суду міста Вінниці від 20 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 122272,31 доларів США, в тому числі і за рахунок заставного майна згідно з договором іпотеки від 03 лютого 2006 року:

- земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер №:02:001:0029, що знаходиться по АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер №:02:001:0027, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

На виконання цього рішення в Староміському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції (далі Староміський ВДВС) перебувало виконавче провадження № 32404793, а 26 червня 2012 року державним виконавцем призначено експерта Кафарську Л. Л. для проведення експертної грошової оцінки заставного майна земельної ділянки, яка була предметом іпотеки. 07 серпня 2012 року експертом виготовлено звіт та визначено ринкову вартість земельної ділянки ОСОБА_1 в розмірі 128075грн 00 к.

02 листопада 2012 року торгуючою організацією 02ПП «Нива В.Ш.» були призначені прилюдні торги на 23 листопада 2012 року, які не відбулись через відсутність покупців. Після чого державним виконавцем було запропоновано підписати акт уцінки земельної ділянки на 30 %, на що банк не погодився та запропонував уцінити вартість земельної ділянки на 10 %. За відсутності підпису стягувача в акті уцінки, акт було направлено торгуючій організації, якою призначено прилюдні торги на 11 січня 2013 року з реалізації земельної ділянки за ціною 96056 грн 25 к.

12 грудня 2012 року експертом Кафарською Л. Л. було відкликано на доопрацювання її звіт про експертну оцінку заставного майна у виконавчому провадженні № 32404793.

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зверталось до начальника Староміського ВДВС про зупинення виконавчого провадження до усунення виявлених експертом помилок, але йому було відмовлено.

11 січня 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029, що знаходиться по АДРЕСА_1 , переможцем яких стала ОСОБА_2 . Про проведення прилюдних торгів, на яких було реалізовано його земельну ділянку, ОСОБА_1 дізнався 18 лютого 2021 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Вказував, що реалізація заставного майна відбулась з такими порушеннями:

- на час проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер 520682803:02:001:0029, що належала ОСОБА_1 , не враховано те, що на ній знаходилось незавершене будівництво, на яке він витратив близько 400000,00 доларів США, що стало підставою для заниження вартості земельної ділянки. Вартість земельної ділянки станом на 01 січня 2013 року складала 870653 грн 51 к., але продана вона була на прилюдних торгах за 96056 грн 25 к.;

- ОСОБА_1 не було повідомлено про вчинення державним виконавцем виконавчих дій, він не отримував будь-яку інформацію про процедуру проведення прилюдних торгів, що є порушенням Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна;

- не були опубліковані інформаційні повідомлення про реалізацію спірного нерухомого майна: не направлено письмові повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, зазначена ціна об`єкта продажу, відповідно до акту державного виконавця про уцінку майна, не підписана стягувачем. Порушення процедури інформування осіб про проведення прилюдних торгів вплинуло на можливість участі в торгах більшого кола осіб;

- на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, звіт про оцінку майна (земельної ділянки) був відкликаний оцінювачем; вартість земельної ділянки була значно вищою, чим ціна, за якою земельну ділянку реалізовано;

- свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та дублікат свідоцтва було видано ОСОБА_2 в результаті проведення прилюдних торгів, процедура проведення яких була порушена, а тому є підстави для витребування спірної земельної ділянки у кінцевого набувача ОСОБА_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2021 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні статей 203 та 215 Цивільного кодексу (далі ЦК України), необхідно встановити порушення саме норм Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року (далі Тимчасове положення), яке діяло на час проведення прилюдних торгів, що оспорюються. Натомість, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач не надав доказів порушення спеціалізованою організацією 02 ПП «Нива-В.Ш.» приписів Тимчасового положення, що призвело до порушення його прав, а сама ця організація в якості відповідача до участі у справі залучена не була. Оскільки підстав для визнання трогів недійсними немає, то й вимога про витребування майна у ОСОБА_3 , яка є законним володільцем земельної ділянки кадастровий номер 520682803:02:001:0029, що належала ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і у позовній заяві.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду міста Вінниці від 20 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 122272,31 доларів США (що станом на 25 червня 2010 року становило 967100 грн 61 к.), в тому числі і за рахунок заставного майна згідно з договором іпотеки від 03 лютого 2006 року:

- земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯН № 096101 від 04 квітня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки №:02:001:0029;

- земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, в межах згідно з планом, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯА № 096099 від 22 жовтня 2004 року, кадастровий номер земельної ділянки №:02:001:0027.

На виконанні в Староміському ВДВС (тепер Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)) перебувало виконавче провадження № 32404793 з виконання виконавчого листа №2-1199/10, виданого 23 грудня 2011 року Староміським районним судом міста Вінниці, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 122272,31 доларів США, в тому числі за рахунок заставного майна згідно з договором іпотеки від 03 лютого 2006 року.

Відповідно до звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки ОСОБА_1 , що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, виконаного експертом-оцінювачем ПП «Поділля-Експерт» Кафарською Л. Л. 07 серпня 2012 року, ринкова вартість земельної ділянки становила 128075 грн 00 к. (що станом на дату оцінки 07 серпня 2012 року еквівалентно 16024,00 доларів США).

21 січня 2013 року державним виконавцем Староміського ВДВС Куріленком О. В. складено акт про проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить фізичній особі ОСОБА_1 , за яким при примусовому виконанні виконавчого листа №2 -1199/10, виданого 23 грудня 2011 року Староміським районним судом міста Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 968920 грн 61 к. філією 02 ПП «Нива-В.Ш.» 11 січня 2013 року на торгах було реалізовано земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029, що належала ОСОБА_1 . Реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». У торгах взяли участь 2 учасника: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Було встановлено початкову ціну нерухомого майна 96056 грн 25 к., а реалізовано нерухоме майно за 96350 грн 00 к. Акт видано на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить фізичній особі ОСОБА_1 за № 0212163-1 від 11 січня 2013 року, виданого філією 02 ПП «Нива-В.Ш.».

Постановою державного виконавця Староміського ВДВС Куріленка О. В. від 29 березня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки предмет іпотеки земельна ділянка, кадастровий номер 520682803:02:001:0029, що належала ОСОБА_1 , продана ОСОБА_2

05 квітня 2013 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О. Г. видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 194 на підставі акту державного виконавця про проведені прилюдні торги, затвердженого 21 січня 2013 року начальником Староміського ВДВС Шуляком В. О., згідно з яким ОСОБА_2 придбала з прилюдних торгів, проведених філією 02 ПП «Нива-В.Ш.» 11 січня 2013 року, земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер 520682803:02:001:0029, за ціною 96350 грн 00 к.

01 вересня 2018 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О. Г. за заявою ОСОБА_2 видано дублікат свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 05 квітня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 1221.

З інформаційної довідки №246137757 від 26.02.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0029 17 березня 2020 року була відчужена ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою третьою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закон N 606-XIV від 21 квітня 1999 року та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за N 865/4158 (далі Інструкція N 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Разом із тим аналіз положень Закону N 606-XIV від 21 квітня 1999 року й Інструкції N 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону N 606-XIV від 21 квітня 1999 року та пункти 5.11, 5.12 Інструкції N 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції N 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів,, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пункти 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року N 152/361, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, який узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 06 квітня 2016 року у справі № 6-342гс16 та від 22 лютого 2017 року № 6-2677цс16 , а також Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 658/122/18, про те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою третьою та шостою статті 203 ЦК України (частиною першою статті 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом N 606-XIV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24 27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Як убачається з матеріалів справи підставами для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є як недодержання державним виконавцем вимог Закону N 606-XIV від 21 квітня 1999 року, так і недодержання спеціалізованою організацією 02ПП «Нива В.Ш.» вимог Тимчасового положення.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

За змістом цих норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучити до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, пунктом 1 частини 1 статті 189 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Разом із тим суд не може примушувати сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, оскільки це суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, проте встановивши, що у справі не залучено усіх суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові з цих підстав.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Згідно з пунктами 3.2., 3.3., 3.4., 3.5., 3.11. Тимчасового положення, у редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів, на порушення яких, фактично посилався позивач, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій.

До заявки додаються:

1) копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження також довідка державного виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

2) копія акта опису й арешту майна;

3) копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном;

4) документи, що характеризують об`єкт нерухомості (копію технічного паспорта на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо);

5) у разі продажу об`єкта незавершеного будівництва державний виконавець додає до заявки також копію рішення про відведення земельної ділянки та копію дозволу місцевого органу виконавчої влади і (чи) органу місцевого самоврядування на будівництво;

6) у разі продажу майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, довідка про розмір частки державної власності у статутному фонді підприємства-боржника та копія повідомлення Фонду державного майна України про накладення арешту на майно такого боржника;

7) інші необхідні документи, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій.

Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк з дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення.

На майно, що виставляється на продаж, уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни.

Спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у Мін`юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію ро нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Проте, позивач вимог до спеціалізованої організації, яка здійснювала реалізацію майна з прилюдних торгів, не заявляв (вона не була залучена до участі у справі ні як відповідач, ні як третя особа), що унеможливило доведення ним обставин, на які він посилався як на підставу позову в частині порушення встановленої Тимчасовим положенням процедури проведення прилюдних торгів.

Крім того, обґрунтовуючи порушення прав позивача в результаті проведення прилюдних торгів, ОСОБА_1 посилався на те, що реалізація земельної ділянки за заниженою порівняно з її реальною вартістю ціною, вплинула на обсяг його зобов`язань перед банком (на розмір боргу, який залишився після реалізації предмета іпотеки).

Проте, відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Зобов`язання майнового поручителя (іпотекодавця) ОСОБА_1 перед іпотекодержателем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»» обмежуються виключно вартістю предмета іпотеки земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, розташованої в АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯН № 096101 від 04 квітня 2005 року. Відповідно реалізація предмета іпотеки припиняє зобов`язання майнового поручителя перед іпотекодержателем, а розмір боргу, який залишився після реалізації предмета іпотеки, на права і обов`язки іпотекодавця, який є відмінним від боржника за основним зобов`язанням, не впливає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними, не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а зводяться виключно до переоцінки доказів належно досліджених та оцінених судом першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 01 квітня 2022 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета