РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Добровчан К.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Панасюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу №569/1562/22 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, в обґрунтування якого вказує, що 09.08.2021 року набрало законної сили судове рішення Рівненського міського суду від 26.07.2021 року у справі №569/11315/21 згідно з яким задоволено позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови №60 від 26 травня 2021 року про накладення адміністративного стягнення. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №60 від 26 травня 2021 року, винесену відносно ОСОБА_2 за ст. 152 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. Внаслідок незаконного притягнення адміністративною комісією при виконавчому комітеті Рівненсьої міської ради до адміністративної відповідальності за відсутності складу адміністративного правопорушення їй було завдано моральну шкоду. Вона була вкрай обурена та була змушена звернутися за захистом порушенного права до суду. Це змусило її змінити звичайний уклад життя та вживати додаткові заходи для відновлення порушеного права та її репутації, бо вона є законослухняним громадянином та жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності. Будучи пенсіонером, з низкою хронічних захворювань та ризиком судинних ускладнень вимушена була збирати докази своєї невинуватості та відвідувати судові засідання в період запровадження карантинних заходів, що наражало її та її близьких на небезпеку.

Попри те, що постанова була скасована сам факт присутності в судовому засіданні вперше за весь період життя, відповідні переживання, намагання відповідача довести провину позивача без будь-яких доказів були для неї стресом.

Після судових засідань стан її здоров`я кожного разу погіршувався, вона відчувала сильний головний біль, втому. Постійне нервове напруження, стрес відобразилось на стосунках з рідними та близькими, особливо з дочкою. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 30 000 грн 00 коп.

Позивач та його представник з судовому засіданні позовну заяву підтримали та наполягали на задоволеннізаявлених вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти викладених в позовній заяві обставин та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, свою позицію виклала у відзиві на позовну заяву. Обгрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначила, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження моральної шкоди в сумі 30 000 грн. Крім того, зазначила що враховуючи докази подані позивачем, не можливо встановити причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а саме у прийнятті постанови адмінкомісією №60 від 26.05.2021 року чи Рішення Рівненського міського суду від 26.07.2021 року усправі №569/11315/21.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області(надалі - казначейство) в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вказавши, що казначейство не вчиняло дій, що мали наслідком порушення прав позивача, та не несе відповідальності за діяльність органів місцевого самоврядування. У цих спірних правовідносинах казначейство не здійснює представництво держави в суді. Крім того, зазначила що свої аргументи та доводи чітко виклала у поясненнях,які долучені судом до матеріалів справи. У задоволенні позову просила відмовити.

01 лютого 2022 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 60 від 26.05.2021 року створено адміністративну комісію при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради, притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с.11).

Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 липня 2021 року постанову Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 60 від 26.05.2021 року визнано протиправною та скасовано (а.с. 8-10).

Зазначене рішення набрало законної сили.

Цим судовим рішенням встановлено суттєве порушення процесуальних прав позивача під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності та недоведеність винуватості позивача у його вчиненні.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України , відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173, 1174 ЦК України .

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

З урахуванням положень п.10 ч.2 ст.16, ст.ст.21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Як зазначено вище, задовольняючи позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, суд визнав оскаржувану постанову цього органу протиправною, винесеною без достатніх доказів, які б підтверджували винуватість особи у вчиненні правопорушення, тому скасував її як незаконну.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено Законом.

Таким чином, факт винесення незаконної постанови, якою особу безпідставно, без доказів провини, з порушенням процесуальної процедури, притягнуто до юридичної відповідальності, підтверджений судовими рішеннями і не підлягає доведенню.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачено, що суди мають суворо додержувати передбаченого ст.56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У п.3 та п.4 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача вона, з метою відновлення її порушених прав, була змушена витрачати значну кількість свого особистого часу на оскарження незаконної постанови, на відвідування судових установ у період запровадження карантинних заходів, ризикуючи своїм здоров`ям, маючи при цьому хронічні захворювання, у зв`язку із чим суд визнає, що позивач зазнала моральних страждань, пов`язаних з порушенням її прав та необхідністю вжиття заходів для їх захисту, будучи законослухняним громадянином, відчула та відчуває себе приниженною та пригніченою.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивач не довела наявність такої шкоди.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, суд враховує період часу з моменту притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та скасування судом постанови про встановлення такої відповідальності, розмір накладеного адмінкомісією стягнення, вік та стан здоровья позивача, вплив на який безумовно мали негативні емоції, викликані вживанням заходів для відновлення її порушеного права та своєї репутації тощо.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять розумність та справедливість при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях Тома проти Люксембургу , Калок проти Франції (2000) та Недбала проти Польщі , Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Тому суд із врахуванням вказаної судової практики ЄСПЛ, зазначає, що суд, скасувавши постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, вже частково згладив понесені позивачем моральні страждання.

Отже, беручи до уваги те, що матеріалами справи доведено протиправність дій посадових осіб органу місцевого самоврядування, керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи характер, тяжкість, тривалість моральних страждань позивача, суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

За приписами ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними та фізичними особами.

Частиною 1 статті 77 зазначеного Закону передбачено, що шкода, заподіяна юридичним та фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету.

Тому обов`язок відшкодувати заподіяну моральну шкоду суд покладає на орган місцевого самоврядування, посадові особи якого допустили порушення прав позивача, яку слід стягнути за рахунок коштів місцевого бюджету Рвненської міської ради.

З огляду на вищевикладене суд доходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.19, 56 Конституції України , ст. 22 , 23 , 1167 , 1173 , 1174 ЦК України, керуючись ст.12, 13, 76, 259, 263-265, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Рівненської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету цієї ради на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності в розмірі 500 ( п`ятсот) грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач- ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач -Виконавчий комітет Рівненської міської ради, місцезнаходження: м. Рівне, вул Соборна, 12-а, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області , місцезнаходження: м. Рівне, вул. С.Петлюри, 13.

Повний текст рішення складений 08 квітня 2022 року.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина