Справа № 303/2661/21
Номер рядка статистичного звіту -4
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

позивача за первісним позовом та

відповідача за зустрічним ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2

та відповідача по зустрічному позову представника відповідача по первісному позову ОСОБА_3

та позивача по зустрічному позову

відповідачів ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з цим позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є являється донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Її батьки померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть.

За своє життя її батьки, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 побудували житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстроване тільки за її батьком ОСОБА_9 . Даний факт був обумовлений тим, що правовстановлюючі та дозвільні документи на будівництво даного будинку були видані на ім`я батька ОСОБА_9 .

Зазначає, що її батьки перебували у фактичних шлюбних відносинах приблизно з 1952 року, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Даний факт підтверджується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 . В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька - ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився другий син - ОСОБА_6 .

05 червня 1953 року між її батьком ОСОБА_9 та комунальним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської ради на підставі рішення Мукачівської міської ради №107 від 21 березня 1953 року було укладено Договір на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою. Згідно даного договору ОСОБА_9 було відведено земельну ділянку, загальною площею 0,06 га для індивідуального будівництва житлового будинку.

В подальшому, 28 липня 1957 року її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.03.2021 року №0.

В 1960 році батьки розпочали спільне будівництво на відведеній їм земельній ділянці по АДРЕСА_1 житлового будинку. З того часу і до дня своєї смерті батьки проживали в даному житловому будинку, продовжуючи поступову розбудову свого домоволодіння.

21 травня 1971 року житловий будинок АДРЕСА_1 був зданий в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21 травня 1971 року №122 був затверджений акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року. Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстроване 15 липня 1971 року.

Таким чином, батьки під час свого шлюбу за спільні кошти та власними силами збудували житловий будинок АДРЕСА_1 , а тому такий є їх спільним майном подружжя.

В подальшому, після смерті батьків ОСОБА_9 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_10 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .

Проте, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус не вірно визначила обсяг спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, не врахувавши, що житловий будинок АДРЕСА_1 являвся спільною сумісною власністю батьків. Та як наслідок включила до складу спадщини, яка відкрилася після смерті батька, цілий вищевказаний житловий будинок, а не належну йому 1/2 частку житлового будинку.

Таким чином, при видачі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину нотаріусом неправомірно було включено до оскаржуваних свідоцтв майно, яке не належало - спадкодавцю, оскільки 1/2 частка житлового будинку належала її матері ОСОБА_10 . А тому видача відповідачам оскаржуваних свідоцтв є порушення її майнових прав, тому такі свідоцтва підлягають визнанню недійсними.

Крім того, у свідоцтві про смерть її батьків, документах, які підтверджують їх родинні відносини та правовстановлюючих документах допущено розбіжності у написанні прізвища, а саме прізвище батьків вказано як « ОСОБА_11 », а тому вказані розбіжності просить встановити в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене позивач звертається до суду з даним позовом, який просить задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

У свою чергу відповідач ОСОБА_7 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та усунення від права на спадкування.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24 червня 2021 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та усунення від права на спадкування.

Позивач та представник позивача по первісному позову та відповідач по зустрічному позову в судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечили. Крім того, подали також відзив на зустрічну позовну заяву.

Представник відповідач по первісному позову та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечила. Зустрічний позов підтримала, просила його задоволити.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала пояснення, в яких не заперечила проти задоволення позову. Також зазначила, що її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 разом своїми силами побудували будинок АДРЕСА_1 , в якому вони всім разом проживали. Крім того вказала, що її батьки в силу свого віку почувалися добре, могли самостійно ходити, ніякої сторонньої допомоги вони не потребували.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Третя особа приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона проживає на АДРЕСА_1 . Разом з померлими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спілкувались, вона допомагала їм у будівництві будинку, який вони будували спільно.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він проживає на вулиці Білоруській з 1950 року. Був присутнім та допомагав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у будівництві їх будинку, яким вони займались. Сім`я ОСОБА_11 була дуже хороша та дружня. ОСОБА_9 до самої смерті був здоровим та активним, займався домашнім господарством. Також незважаючи на вік близько 90 років вони обслуговували себе самі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_15 часто навідували своїх батьків та доглядала за ними. ОСОБА_9 та ОСОБА_16 майже до останнього не потребували стороннього догляду за ними. Також всі діти часто їх навідували.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що знайома з ОСОБА_18 близько 12 років, часто до них навідувалась, та як перебувала у дружніх відносинах з ОСОБА_19 , яка була невісткою померлих. Вказала, що ОСОБА_18 допомагала батькам чоловіка, здійснювала за ними догляд. Після хвороби чоловіка доглядала за ним та допомагала у всьому. Померлий ОСОБА_9 не був у важкому стані та не потребував стороннього догляду. ОСОБА_20 у зв`язку із зайвою вагою не могла сама себе обслуговувати, ОСОБА_21 допомагала їй. Інші діти також відвідували батьків, однак не думає, що допомагали їм.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що він є родичем сім`ї ОСОБА_11 , часто до них навідувався. Останні роки ОСОБА_9 хворів на психіатричні хвороби, тому не розумів своїх дій. Померлі дуже любили невістку ОСОБА_23 та були дуже вдячні їй за допомогу. Вона все життя доглядала за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а тому він вважає, що будинок повинен залишитися їй. На даний час ОСОБА_21 не проживає у даному будинку, тому що діти померлих ображають її та погрожують їй.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні надала аналогічні покази.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показала, що знайома з сім`єю ОСОБА_11 . Вказала, що ОСОБА_18 допомагала батькам чоловіка, вони проживали там більше 16 років. В неї з померлими батьками чоловіка були дуже хороші відносини, були дружною сім`єю. ОСОБА_15 не могла піклуватись про батьків, та як в неї була своя сім`я, діти, домогосподарство.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.03.2021 року, вбачається що між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладено шлюб 18.07.1957 року (а.с.27, том 1).

Відповідно до копії свідоцтв про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 від 23.11.1971 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_2 від 02.12.1957 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , серії НОМЕР_3 від 29.09.1960 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , № НОМЕР_4 від 17.08.1957 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , № НОМЕР_5 від 17.08.1957 року батьками таких є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.28-35, том 1).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 22.10.1994 року шлюб між ОСОБА_26 та ОСОБА_6 укладено 22.10.1994 року, внаслідок чого позивач змінила прізвище на ОСОБА_27 (а.с. 29, том 1).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 01.12.1979 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_28 укладено 01.12.1979 року, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_29 (а.с. 31, том 1).

Також як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 від 01.12.1979 року шлюб між ОСОБА_30 та ОСОБА_6 укладено 01.12.1979 року, внаслідок чого остання змінила прізвище на ОСОБА_31 (а.с. 33, том 1).

05 червня 1953 року між ОСОБА_9 та комунальним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської ради, на підставі рішення Мукачівської міської ради №107 від 21 березня 1953 року було укладено Договір на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою. Згідно даного договору ОСОБА_9 було відведено земельну ділянку, загальною площею 0,06 га для індивідуального будівництва житлового будинку (а.с. 38-40,том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із актом про прийняття в експлуатацію будинку, 21 травня 1971 року житловий будинок АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію (а.с.43-45, том 1) .

Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21 травня 1971 року №122 був затверджений акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року. Згідно із п. 1 Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року комісія встановила, що будівництво вищевказаного житлового будинку завершено 31.08.1965 року (а.с.41-46).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 15.09.2020 року , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 24, том 1). ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 15.09.2020 року (а.с. 24-25, том 1).

Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Новіковою С.І., зареєстрованого в реєстрі № 4224, ОСОБА_9 на випадок своє смерті залишив заповіт, згідно якого усе майно, що буде йому належати на день смерті заповів своєму синові - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.51, том 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 від 01.04.2020 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 36, том 1 ).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2020 року, виданого приватним нотаріусом Ковач Н.О., ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_9 на 1/14 частку житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 (а.с. 52-53, том 1).

Також, 13 листопада 2020 року ОСОБА_7 як дружині спадкодавця було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6 на 73/84 часток житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.55-56).

Право власності ОСОБА_7 на 73/84 часток у спірному майні підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2020 року № 232495902 (а.с.57).

Також, 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 як доньці спадкодавця було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 на 5/84 часток житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.58-59).

Право власності ОСОБА_1 на 5/84 часток у спірному майні підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2020 року № 232474940 (а.с.60).

Відповідно до технічного паспорта на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 02.11.2020 року, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 (а.с. 47-49, том 1 ).

Вирішуючи позовну вимоги щодо встановлення факту родинних відносин, суд виходить з наступного.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.03.2021 року вбачається що між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладено шлюб 18.07.1957 року. Прізвище таких зазначено як ОСОБА_11 (а.с.27).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_9 серії НОМЕР_9 від 15 вересня 2020 року прізвище такого записане як « ОСОБА_11 » (а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_10 серії НОМЕР_10 від 15 вересня 2020 року прізвище такої записане як « ОСОБА_11 » (а.с. 25).

Однак, згідно із копій свідоцтв про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 від 23.11.1971 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_2 від 02.12.1957 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , серії НОМЕР_3 від 29.09.1960 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , № НОМЕР_4 від 17.08.1957 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , № НОМЕР_5 від 17.08.1957 року батьками таких є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В зазначених свідоцтвах про народження такі вказані як « ОСОБА_11 » (а.с.28-35, том 1).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із ч.1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином, як вбачається із свідоцтв про смерть ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та документа, які підтверджують родинні відносини між ними та дітьми допущено розбіжності у написанні прізвища, а саме у свідоцтва про народження дітей прізвище батьків вказано як « ОСОБА_11 », тоді як у свідоцтві про смерть такі зазначені як « ОСОБА_11 ».

Крім того, з Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу зазначенням відомостей про другого з подружжя від 23.03.2021 року № 0 в актовому записі № 253 від 18.07.1957 року про реєстрацію шлюбу вбачається, що прізвище батьків вказане як « ОСОБА_11 », тоді як у свідоцтвах про смерть такі зазначені як « ОСОБА_11 ».

З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та встановлення факту родинних відносин між цими особами.

Крім того, у правовстановлюючих документах на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме в договорі на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 05 червня 1953 року, акті відводу земельної ділянки від червня 1953 року, дозволу №29/53 на проведення будівельних робіт, акті прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03.05.1971 року прізвище вказано ОСОБА_9 (т. 1 а.с.41-46).

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі - Постанова) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 Договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 05 червня 1953 року, укладеного між ОСОБА_9 та комунальним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської ради, на підставі рішення Мукачівської міської ради №107 від 21 березня 1953 року, та Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року, складеного на ім`я ОСОБА_9 та затвердженого рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21 травня 1971 року № 122.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач, посилаючись на положення ст. 22 КпШС УРСР та статей 69,70 СК України, обґрунтовувала свої вимоги тим, що з 1952 року її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживали разом , як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, за час спільного проживання вони, як чоловік і дружина, побудували спірний житловий будинок.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. Дані правовідносини виникли до 2004 року, а тому такі регулюються Кодексом про шлюб та сім`ю УРСР.

Статтею 13 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачено, що права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Судом вставлено, що 05 червня 1953 року між ОСОБА_9 та комунальним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської ради, на підставі рішення Мукачівської міської ради №107 від 21 березня 1953 року, було укладено Договір на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою. Згідно даного договору ОСОБА_9 було відведено земельну ділянку, загальною площею 0,06 га для індивідуального будівництва житлового будинку (Т. 1 а.с. 38-40).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 23.03.2021 року вбачається що між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладено шлюб 18.07.1957 року (Т. 1 а.с.27).

Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21 травня 1971 року № 122 був затверджений Акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року. Згідно п. 1 Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року комісія встановила, що будівництво вищевказаного житлового будинку завершено 31.08.1965 року (а.с.41-46).

Статтею 22 КпШС України (чинного на час придбання спірного будинку) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема письмових доказів, наведених вище, які є належними, достатніми, достовірними та допустимими, що розпочате ОСОБА_9 до укладення шлюбу з ОСОБА_10 будівництво спірного будинку було здійснено та завершено, здано в експлуатацію та здійснено державну реєстрацію щодо нього за час перебування сторін у шлюбі, а тому вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Не містять матеріали справи належних та достатніх доказів щодо будівництва спірного нерухомого майна за кошти, які належали ОСОБА_9 особисто.

Крім того реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі № 161/14048/19 від 29.01.2021 року.

Враховуючи, що спірний будинок був побудований ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час шлюбу, будувався виключно їхніми спільними силами та за їх кошти, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо придбання вищенаведеного майна за особисті кошти будь-кого з подружжя, суд доходить висновку про те, що зазначене майно - житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Щодо позовної вимоги про визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину суд зазначає наступне.

Статтями 1216, 1261, 1268 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

На підтвердження обставин, які підтверджують вказані факти, ухвалою суду від 24.06.2021 року були витребувані спадкові справи за померлими.

Наявні в матеріалах справи копії спадкових справ: № 34/2020, заведеної після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкової справи № 32/2020 заведеної після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкової справи № 17/2020 заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 свідчать про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус не вірно визначила обсяг спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, не врахувала, що житловий будинок АДРЕСА_2 являвся спільною сумісною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 1-195, том 2, 1-108, том 3).

Таким чином, при видачі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину нотаріусом неправомірно було включено до оскаржуваних свідоцтв майно, яке не належало-спадкодавцю ОСОБА_9 . Оформлюючи спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 нотаріус неправомірно включив до складу спадщини цілий житловий будинок, тоді як 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_2 , в силу закону належала ОСОБА_10 .

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебував з останньою у зареєстрованому шлюбі, вони були обоє зареєстровані за однією і тією ж адресою і будь-яке судове рішення про усунення ОСОБА_10 від права на спадкування після смерті чоловіка не виносилось на час винесення оскаржуваних свідоцтв, тому, в силу положень 1268 ЦК України ОСОБА_10 є такою, що фактично прийняла свою частку спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка, у зв`язку із чим законні підстави для видачі свідоцтва про право на всю спадщину після смерті ОСОБА_9 у приватного нотаріуса були відсутні.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та слід визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 листопада 2020 року Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. та зареєстроване в реєстрі за №1870, яким посвідчено право власності ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , на 1/14 частку житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , в частині успадкування ОСОБА_4 1/28 частки цього майна та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 листопада 2020 року Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. та зареєстроване в реєстрі за №1887, яким посвідчено право власності ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 , на 73/84 часток житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , в частині успадкування ОСОБА_7 59/168 часток цього майна.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та усунення від права на спадкування, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 жили разом з батьками її чоловіка однією сім`єю, вели з ними спільне господарство та постійно доглядали за батьками. Вказує, що остання декілька років свого життя ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не могли обходитися без сторонньої допомоги, оскільки перебували у безпорадному стані, були неспроможні самостійно забезпечувати свої потреби. З огляду на вказані обставини, просить визнати свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасувати державну реєстрації права власності та усунути ОСОБА_1 від права на спадкування.

На підтвердження вказаного позову позивачем були долучені наступні докази: свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2020 року, витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі, пояснення ОСОБА_32 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_25 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , ОСОБА_22 (а.с. 103-121, том 1).

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

У Постанові Верховного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 233/6868/15-ц;

N 61-5921св18, зазначив, що за змістом статті 1224 ЦК України при вирішенні питання про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин. Підлягають доведенню факти, що спадкодавець перебував у безпорадному стані і потребував сторонньої допомоги (може підтверджуватись медичною документацією), відповідач мав можливість надавати допомогу, проте ухилявся від її надання.

Також судом ухвалою суду від 19.07.2021 року було витребувано медичну документацію від сімейного лікаря Мукачівської ЦРЛ ОСОБА_36 виписку із медичних карток ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо проходження ними лікування у відповідних медичних закладах, історію хвороби, діагнози, процедуру лікування, можливі оперативні втручання.

З відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мукачівської міської територіальної громади» від 24.11.2021 року № 1663/0114 вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , мешканець АДРЕСА_1 , був задекларований у сімейного лікаря ОСОБА_37 - 21.06.2018 року. З цього часу за медичною допомогою не звертався, інформація про стан здоров`я, діагностичні обстеження та лікування в електронній системі відсутня. Інша інформація до 2018 року (амбулаторна карта) також відсутня. ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено паталого-анатомічний розтин, який встановив причину смерті: як старість (R-54 за МКХ-10), додано копія лікарського свідоцтва про смерть 167/20.

Також встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , мешканка АДРЕСА_1 , була задекларована у сімейного лікаря ОСОБА_37 21.06.2018 року. Була оглянута 13.06.2018 року, про що свідчить запис в електронній базі. Діагноз: церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцефалопатія, хронічне порушення мозкового кровообігу. Після цього за медичною не зверталася. Померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , додано лікарське свідоцтво про смерть №107 з встановленим діагнозом: хронічне порушення мозкового кровообігу III ст., дисциркуляторна енцефалопатія (а.с.198, том 3).

Відтак доводи позивача як на підставу зустрічного позову, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 хворіли та перебували у безпорадному стані спростовується медичною документацією.

Таким чином, дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку про відмову у позові через його недоведеність, оскільки позивач не довів, що спадкодавці, перебуваючи у тяжкому чи безпорадному стані, потребували допомоги відповідача, а ОСОБА_1 відповідно ухилялася від надання цієї допомоги.

Крім того, судом встановлено, що відповідач, серед іншого, проживала окремо від померлого, у той же час позивач проживала в одному будинку, тому вказані обставини не свідчать про ухилення відповідача від надання такої допомоги.

На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлено, що показання свідків ОСОБА_17 ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 не свідчать про доведення факту ухилення відповідача від утримання померлих та те, що вони перебували у безпорадному стані і потребували сторонньої допомоги.

Фактично зустрічний позов суд розцінює лише як спробу останньої заперечити у такий спосіб правомірність позовних вимог ОСОБА_1 та підтвердити законність видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавців, а не захисти своє порушене чи не визнане прав.

Що стосується позовних вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності, то на переконання суду вони є взаємопов`язаними та похідними від вимоги про усунення від права на спадкування, а тому у їх задоволенні також слід відмовити.

Отже, враховуючи вищенаведене, з урахуванням всіх обставин справи, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до переконання, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та усунення від права на спадкування відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 22 КпШС, ст.ст. 1218, 1223, 1224, 1241, 1261, 1273, 1301 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним задоволити.

Встановити факт родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_10 , як родичами першого ступеня споріднення, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 являвся чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_10 .

Встановити факт родинних відносин між померлим ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , як родичами першого ступеня кровного споріднення, а саме, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 являвся батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Встановити факт належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_9 , Договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 05 червня 1953 року, укладеного між ОСОБА_9 та комунальним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської ради, на підставі рішення Мукачівської міської ради №107 від 21 березня 1953 року, та Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 травня 1971 року, складеного на ім`я ОСОБА_9 та затвердженого рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21 травня 1971 року №122

Визнати житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 листопада 2020 року Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. та зареєстроване в реєстрі за №1870, яким посвідчено право власності ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_12 , на 1/14 частку житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , в частині успадкування ОСОБА_4 1/28 частки цього майна.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 13 листопада 2020 року Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. та зареєстроване в реєстрі за №1887, яким посвідчено право власності ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_13 , на 73/84 часток житлового будинку з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , в частині успадкування ОСОБА_7 59/168 часток цього майна.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності та усунення від права на спадкування відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набранням рішенням суду законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 1180,40 (одна тисяча сто вісімдесят гривень сорок копійок) гривень у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1180,40 (одна тисяча сто вісімдесят гривень сорок копійок) гривень у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 1180,40 (одна тисяча сто вісімдесят гривень сорок копійок) гривень у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 1180,40 (одна тисяча сто вісімдесят гривень сорок копійок) гривень у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 1180,40 (одна тисяча сто вісімдесят гривень сорок копійок) гривень у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову: ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі по первісному позову: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 , АДРЕСА_6 .

Третя особа: приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Наталія Олексіївна, м.Мукачево, площа Кирила і Мефодія, 6/3.

Рішення суду виготовлено 07.04.2022 року.

Головуюча О.В.Гутій