18.01.2022 Єдиний унікальний номер 178/1358/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 178/1358/2018
Номер провадження: 2/205/547/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за первісним позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 05.09.2007 року банк надав ОСОБА_1 (далі - Відповідач) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 16.07.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 112 383 грн. 03 коп., де заборгованість за тілом кредиту - 61 948 грн. 92 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 16 904 грн. 57 коп., заборгованість по пенею - 27 701 грн. 78 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 5 327 грн. 76 коп.

У зв`язку з чим банк змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаним кредитним Договором № б/н від 05.09.2007 року у загальному розмірі 112 383 грн. 03 коп. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі на користь позивача.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача Лемешко Сергія Олександровича просив відмовити в задоволені позовних вимог Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором із посиланням на те, що він не укладав кредитний договір та кредитні кошти від банку не отримував, як не отримував і пластикову кредитну картку та не підписував «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою», та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Також просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності до спірних правовідносин.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Криничанського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2018 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2020 року ухвалу Криничанського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2018 року про відкриття провадження - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заочним рішенням Криничанського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Договором № б/н від 05.09.2007 року, у загальному розмірі 106 555 грн. 27 коп., а в задоволені позовних вимог щодо стягнення суми штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина, 5327 грн. 76 коп. - штраф (процентна складова) було відмовлено.

Ухвалою Криничанського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було задоволено, заочне рішення скасовано.

Ухвалою Криничанського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020 року справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2020 року було прийнято до свого провадження вказану цивільну справу за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2020 року клопотання представника відповідача про витребування доказу по даній цивільній справі за вищевказаним позовом, було задоволено частково. Вирішено витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» оригіналу заяви ОСОБА_1 від 05.09.2007 року на отримання кредиту.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2020 року визнано явку представника АТ КБ «Приватбанк» по даній цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обов`язковою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2021 року позовну заяву Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вирішено залишити без розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2021 року вирішено стягнути з Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.07.2021 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2021 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.07.2021 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2021 року - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення виходячи із наступного.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 05.09.2007 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової процентної ставки 22,8% .

Судом також встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди Відповідача на надання відповідної платіжної картки, та видачі Позивачем Відповідачу такої картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі.

Матеріалами справи також підтверджено, що згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено назву найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, Відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1 ,станом на 16.07.2018 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 112 383 грн. 03 коп., де заборгованість за тілом кредиту - 61 948 грн. 92 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 16 904 грн. 57 коп., заборгованість по пенею - 27 701 грн. 78 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 5 327 грн. 76 коп.

Оскільки позивач вважає, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, а у свою чергу відповідач заперечує укладання кредитного договору між сторонами на вказаних умовах, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відповідач мав обов`язок повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів та сплатити обумовлені сторонами проценти за користування кредитними коштами.

Разом із цим суд вказує, що згідно з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно до умов кредитного договору, що містяться у вказаній анкеті заяві від 05.09.2007 року, строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії платіжної карти.

Матеріалами справи підтверджено, що строк дії платіжної картки № НОМЕР_1 , яка була видана 05.09.2007 року відповідачеві банком на виконання умов вказаного кредитного договору, становить два роки, тобто до 05.09.2009 року.

Доказів продовження терміну дії картки № НОМЕР_1 , аніж ті, які були обумовлені під час підписання 05.09.2007 року відповідної заяви, матеріали справи не містять. Також суду з боку позивача не надано будь-яких інших, погоджених сторонами умов договору, з яких би вбачалось, що вказані строки були продовжені за домовленістю сторін. Суд вказує, що Умови та правила надання банківських послуг, які позивач надав суду не містили підпису відповідача, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи анкету-заяву.

Надаючи суду довідку про те, що відповідачеві було видано в межах дії вказаного кредитного договору ще платіжні картки за відповідними № 929339, № 741003, остання з яких мала термін дії до 05.2020 року, позивачем не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів в розумінні статей 76, 81 ЦПК України на підтвердження повторного випуску таких карток саме в межах дії такого кредитного договору після закінчення встановленого терміну дії картки НОМЕР_1 , що також підтверджується відсутністю будь-яких записів про номер та дату відкриття картки в розділі «Відмітки банку» у вказаній анкеті-заяві, встановлення відповідного кредитного ліміту в розмірі, визначеному такою анкетою-заявою 05.09.2007 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

В даному випадку від сторони відповідача до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності до даного цивільно-правого спору.

Суд вказує, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

В даному випадку, судом не встановлено наявності непереборних, незалежних від волі позивача обставин, які б об`єктивно перешкоджали банку після спливу терміну дії картки НОМЕР_1 у вересні 2009 року на протязі майже семи років звернутись до суду із відповідною позовною заявою.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд доходить висновку, що відповідач не виконав умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, що є підставою для стягнення з позичальника отриманих ним коштів та відсотків за користування кредитом, однак позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності на підставі відповідної заяви сторони відповідача.

Щодо стягнення штрафних санкцій, то суд вказує, що Умови та Правила надання банківських послуг, які Позивач надає суду на обґрунтування своїх вимог не містить підпису Відповідача. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили відповідальність при порушенні договірних зобов`язань, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобов`язання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме Умовами був ознайомлений такий учасник справи.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відтак, суд відмовляє у позовних вимогах щодо стягнення заборгованості з мотивів недоведеності таких вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, , р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати (сплачений судовий збір) покласти на Позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан