Справа № 127/8470/21
Провадження № 22-ц/801/697/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 рокуСправа № 127/8470/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Бессараб Н. М., в залі суду,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31 липня 2020 року близько 04.00 год поблизу с. Ревова Ширяївського району Одеської області сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з напівпричепом марки «Шмітз» від автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Мерседес» малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

Позивач зазначила, що потерпіла ОСОБА_2 , є її малолітньою дочкою, якій внаслідок дорожньо - транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю.

Згідно довідки КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Ф-094-1/о від 03 жовтня 2020 року, дитина була доставлена в лікарню каретою швидкої допомоги з місця ДТП, внаслідок якої отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, поєднаної краніо - торакальної травми, компресійного перелому лівої тім`яної кістки, забитих ран тім`яної і потиличної областей голови, субарахноїдального крововиливу та забою правої легені.

Відповідно до виписки КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» №93654 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 в період з 31 липня 2020 року по 11 серпня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

За фактом дорожньо - транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені 31 липня 2020 року до ЄРДР за №0000146. На даний час у вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, в ході якого призначено ряд автотехнічних експертиз.

Станом на дату дорожньо - транспортної пригоди, цивільно - правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7923442.

Позивачем зазначено, що 15 вересня 2020 року представник позивача надіслав на поштову адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив відшкодувати позивачу витрати на лікування в розмірі 9 559,88 грн та моральну шкоду в розмірі 477,95 грн, проте, відповідач не здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в строки, встановлені ст. 36 Закону №1961-ІV, призупинивши розгляд заяви, посилаючись на відсутність документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження, тобто має місце вирок суду, який би набрав законної сили.

З урахуванням наведеного вище, позивач звернулась в суд із даним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням доньки в розмірі 9 559,88 грн, моральну шкоду в розмірі 477,95 грн та судові витрати у розмірі 2 700 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю фізичної особи пов`язану з лікуванням малолітньої дитини ОСОБА_2 в розмірі 8 699,02 грн, моральну шкоду в розмірі 434,95 грн, а всього 9 133,97 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування дитини, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ 212 D, державний номер НОМЕР_1 застрахований в АТ «СГ`ТАС», а ОСОБА_2 є потерпілою особою, а також з того, що витрати на суму 8 699,02 грн є доведеними, адже підтверджені належними та допустимими доказами. Однак, у виписці медичної карти потерпілої та копіях листків лікарських призначень відсутні призначення щодо ряду медикаментів, а пакети, рідке мило, паперові рушники та мінеральна вода не є витратами, пов`язаними з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, відтак судом відмовлено у стягненні суми коштів на їх придбання.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що потерпілій - фізичній особі ОСОБА_2 , яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо - транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а саме 434,95 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується винною особою, а отже для виникнення цивільно - правової відповідальності за завдану шкоду є необхідним встановлення винного в ДТП у передбаченому законом порядку.

Відсутність судового рішення по кримінальній справі, яка на даний час не розглянута унеможливлює встановлення факту настання цивільно - правової відповідальності внаслідок ДТП.

Відповідачем було зупинено строк на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а отже з боку АТ «СГ «ТАС» відсутній факт порушення, невизнання, оспорення прав, свобод чи законних інтересів позивача.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що розгляд справи судом першої інстанції без сплати судового збору позивачем не відповідає чинному законодавству, оскільки при укладенні полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» взяло на себе зобов`язання здійснити страхову виплату на користь потерпілої особи, а не відшкодовувати шкоду заподіяну каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, відтак п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не може бути застосований, оскільки відповідач не є завдавачем шкоди, а виконує виключно договірне зобов`язання перед страхувальником.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги також зазначено, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання про передання справи на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, а також клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 16).

ОСОБА_1 зареєстрована разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с. 68-69).

Також, судом встановлено, що 31.07.2020 близько 04.00 год поблизу с. Ревова Ширяївського району Одеської області сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з напівпричепом марки «Шмітз» автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Мерседес» малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала тілесні ушкодження.

Згідно з довідкою КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Ф-094-1/о від 21.10.2020 та випискою №93654 КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що 31.07.2020 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була доставлена в лікарню каретою швидкої допомоги з місця ДТП, внаслідок якої отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня тяжкості, поєднаної краніо - торакальної травми, імпресійного перелому лівої тім`яної кістки, забитих ран тім`яної і потиличної областей голови, субарахноїдального крововиливу, забою правої легені. У період з 31.07.2020 по 11.08.2020 малолітня ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні, що також підтверджується копією листків лікарських призначень (а.с. 24-33).

За фактом дорожньо - транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені 31.07.2020 до ЄРДР за №0000146, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 12).

Згідно повідомлень Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 20.10.2020, ВП №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 05.02.2021 у вказаному вище кримінальному провадженні триває досудове розслідування, в ході якого призначено ряд автотехнічних експертиз, висновки по яких не надійшли, а також призначено судово - медичні експертизи відносно потерпілих, які тривають (а.с. 13-14).

На а.с. 39-42 містяться копії фіскальних чеків - понесені витрати на лікування малолітньої ОСОБА_2 на загальну суму 9 559,88 грн.

З матеріалів справи видно, що представником позивача на адресу відповідача АТ «СГ «ТАС» відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 14.09.2020 було направлено оригінали фіскальних чеків 27 шт. - витрати на лікування на загальну суму 9 559,88 грн (4 арк.), оригінали направлень 2 шт. та медичних заключень 2 шт. (4 арк.), оригінал виписки із медичної картки хворого №93654 (1 арк.) щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом першої інстанції витребувано у відповідача вказані оригінали, оглянуто їх в судовому засіданні та встановлено, що наявні в матеріалах справи копії фіскальних чеків 27 шт. - витрати на лікування на загальну суму 9 559,88 грн (4 арк.), направлення 2 шт. та медичні заключення 2 шт. (4 арк.), виписки із медичної картки хворого №93654 (1 арк.) щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідають оригіналу.

Відповідно до копії поліса №АР7923442 від 15.06.2020, станом на 31.07.2020 автомобіль марки MERCEDES-BENZ 212 D, державний номер НОМЕР_1 застрахований в АТ «СГ`ТАС» (а.с. 67).

15.09.2020 представником позивача було направлено на поштову адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку від 14.09.2020, де потерпілою внаслідок ДТП є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та одночасно подано заяву про виплату страхового відшкодування від 14.09.2020, в якій просив відшкодувати матері малолітньої потерпілої - ОСОБА_1 витрати на лікування доньки в розмірі 9 559,88 грн, моральну шкоду в сумі 477,95 грн (а.с. 19-23).

На адресу ОСОБА_1 та її представника, відповідачем було направлено відповідь від 22.09.2020, якою повідомлено, що АТ «СГ «ТАС» не здійснило виплату страхового відшкодування в строки, встановлені ст. 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», призупинивши розгляд заяви, посилаючись на відсутність документального підтвердження того, що по справі завершено кримінальне провадження, тобто відсутній вирок суду, який набрав законної сили щодо обставин ДТП, яке мало місце 31.07.2020 та в якій постраждала малолітня ОСОБА_2 (а.с. 43-44).

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

В абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований на регулювання відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1. статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого та моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до пунктів 24.1, 24.2 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Відповідно до статті 26? Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування витрат на лікування дитини, суд першої інстанції вірно виходив з того, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ 212 D, державний номер НОМЕР_1 застрахований в АТ «СГ`ТАС», а ОСОБА_2 є потерпілою особою, а також з того, що витрати на суму 8 699,02 грн є доведеними, адже підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що потерпілій - фізичній особі ОСОБА_2 , яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо - транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а саме 434,95 грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову щодо відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази і вимоги закону, що регулюють дані правовідносини, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог частково є правильним і справедливим.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що шкода відшкодовується винною особою, а отже для виникнення цивільно - правової відповідальності за завдану шкоду є необхідним встановлення винного в ДТП у передбаченому законом порядку.

Однак, колегія суддів вказані доводи апеляційної скарги до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Встановлення винної особи у скоєнні даної ДТП не звільняє АТ «Страхова група «ТАС» як страхувальника від виплати, тому саме на відповідачеві як страховику лежить обов`язок сплатити страхове відшкодування шкоди, завданої здоров`ю ОСОБА_2 внаслідок ДТП у межах лімітів відповідальності страховика.

При цьому, як зазначено вище, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини.

Отже, встановивши, що шкода, завдана здоров`ю ОСОБА_2 була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції, обґрунтованою виходив з того, що не встановлення вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи судом першої інстанції без сплати судового збору позивачем не відповідає чинному законодавству, оскільки відповідач не є завдавачем шкоди, а виконує виключно договірне зобов`язання перед страхувальником, є безпідставними, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Таким чином, вказаною нормою передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору в усіх справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Не приймаються до уваги також посилання скаржника на те, що судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання про передання справи на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва та клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі, оскільки як вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції від 31.08.2021, відповідачем не було надано доказів на підтвердження розгляду судом кримінального провадження, а також, що позивачем додержано правил підсудності при зверненні до суду з даним позовом, адже відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦК України дані позови можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Аргументи апеляційної скарги, в їх сукупності, не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на наведені обставини, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: В. П. Рибчинський

С. Г. Копаничук