Номер провадження: 22-ц/813/944/22
Номер справи місцевого суду: 522/1126/16-ц
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський») про відшкодування майнової шкоди, на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Загороднюка В.І. 01 грудня 2016 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 (третя особа - КП «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський») про відшкодування майнової шкоди (а.с. 1-3).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є власницею кв. АДРЕСА_1 . 11.01.2016 року її квартиру було залито з вини відповідача, який є власником кв. АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище над її квартирою.

11.01.2016 року комісією працівників дільниці № 1 КП «ЖКС «Порто-Франківський» з виходом на місце був складений акт про залиття квартири (Акт обстеження) АДРЕСА_1 , відповідно до якого комісія встановила, зафіксувала та підтвердила той факт, що 07.01.2016 р. відбулося залиття кв. АДРЕСА_3 (власник ОСОБА_1 ). В результаті залиття в кв. АДРЕСА_4 відбулося обрушення стелі з гіпсокартону площею 7 кв.м, по периметру жилої кімнати на стінах під стелею спостерігаються жовті плями і тріщини в гіпсокартону після залиття, також на стінах зафіксовано часткове відшарування шпалер. Підлога кв. АДРЕСА_4 виконана із мармурових плит, спостерігається їх відшарування площею 1,5 кв.м. Причиною залиття є прорив прибору опалення (радіатора) в вище розташованій кв. АДРЕСА_5 .

Протягом тижня позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою відшкодування шкоди, проте останній на її вимоги ніяким чином не відреагував, у зв`язку із чим ОСОБА_2 вимушена була звернутися до суду зі вказаним позовом.

Заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 250 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2 775,61 гривень (а.с. 114-116).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року залишено без задоволення (а.с. 178).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, оскаржуване судове рішення було постановлено судом без врахування всіх належних та допустимих доказів, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, а також є таким, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 (а.с. 180-184).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.05.2015 року, на час розгляду справи була власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказана квартира розташована на другому поверсі триповерхового будинку.

Власниками квартири АДРЕСА_2 , на час розгляду справи були: ОСОБА_1 - власник11/400 частин квартири АДРЕСА_5 ; ОСОБА_3 - власник 37/400 частин квартири, ОСОБА_4 - власник 44/300 частин квартири, ОСОБА_5 - власник 88/300 частин квартири.

Згідно договору дарування від 22 січня 2016 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали безоплатно у власність ОСОБА_6 належні їм на праві власності частини квартири АДРЕСА_2 .

Згідно Акту обстеження від 11.01.2016 р., який був складений комісією у складі працівників дільниці № 1 КП «ЖКС «Порто-Франківський» на предмет залиття квартири АДРЕСА_1 встановлено, що 07.01.2016 р. відбулося залиття кв. АДРЕСА_3 (власник ОСОБА_1 ). В результаті залиття в кв. АДРЕСА_4 відбулося обрушення стелі з гіпсокартону площею 7 кв.м, по периметру жилої кімнати на стінах під стелею спостерігаються жовті плями і тріщини в гіпсокартоні після залиття, також на стінах зафіксовано часткове відшарування шпалер. Підлога кв. АДРЕСА_4 виконана із мармурових плит, в районі еркера спостерігається їх відшарування площею 1,5 кв.м. Причиною залиття є прорив прибору опалення (радіатора) в вище розташованій кв. АДРЕСА_5 .

Згідно висновку № 512 від 15.08.2016 р. судової будівельно-технічної експертизи розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття становить 251 571,68 гривень.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Аналізуючи наведені правові норми, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 як особа, якій було завдано збитків, має право на їх відшкодування. Проте, таке відшкодування здійснюється лише особою, винними діями якої було завдано шкоду.

Таким чином, з урахуванням вимог ст.77 ЦПК України, до предмету доказування у справі належить встановлення факту неправомірних дій ОСОБА_1 , якими було завдано майнових збитків позивачу.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом з ч.3 ст.156 Житлового кодексу України, власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Акт про залиття від 11.01.2016 р. не є належним та допустимим доказом по справі через порушення процедури його складання та невідповідність вимогам закону щодо його форми і змісту.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Вказаний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито.

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Аналізуючи Акт про залиття від 11.01.2016 р., який був наданий позивачем як доказ на підтвердження своїх вимог, колегія суддів звертає увагу на те, що він не містить відомостей щодо самого затоплення, зокрема причина залиття зазначена без огляду квартири АДРЕСА_5 , яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_1 ; акт складено за відсутності всіх співвласників квартири АДРЕСА_5 . Таким чином, викликає сумнів висновок комісії працівників дільниці ЖКС, які підписали акт, про те, що причиною залиття квартири є прорив прибору опалення (радіатора) у квартирі АДРЕСА_5 .

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що вказаний Акт не відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Також суд вважає його неналежним доказом залиття квартири та наявності вини саме відповідача ОСОБА_1 , оскільки, по-перше, співвласниками квартири АДРЕСА_6 взагалі не обстежувалась.

Також в Акті відсутня інформація щодо необхідного обсягу ремонту та вартості пошкоджених речей і акт не містить висновку щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття; Акт було складено у відсутності зацікавлених осіб: від потерпілої сторони та з боку винної, у ньому відсутні підписи потерпілої та винної сторони.

Що стосується Висновку експерта № 512 від 15.08.2016 р., то він також не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки даний висновок також був складений без безпосереднього огляду об`єкта експертного дослідження, а лише на підставі Акту обстеження від 11.01.2016 р. експерт надав суб`єктивне припущення, як відповідь на поставлене йому запитання. При цьому, як вже зазначалось вище, Акт обстеження не є належним доказом залиття квартири та наявності вини у залитті ОСОБА_1 . Таким чином, експертом не було встановлено факту залиття квартири АДРЕСА_5 внаслідок винних дій відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.11.2018 р. по справі було призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1. Який розмір матеріального збитку, завданого власнику квартири АДРЕСА_1 ; 2. Які причини залиття квартири АДРЕСА_1 ?.

Висновком експерта №18-5937 додаткової судової будівельно-технічної експертизи по матеріалам цивільної справи №522/1126/16 від 29.09.2020 року було встановлено, що причиною пошкоджень та дефектів в приміщеннях «10,14» квартири АДРЕСА_1 є незадовільний технічний стан внутрішньобудинкової системи опалення, розташованої в горищному приміщенні, в результаті чого відбулася транзитна затока квартири АДРЕСА_1 . Крім того, експертом встановлено, що розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 , розрахованої станом на 07.01.2016 р., складає 26 804, 78 грн.

При цьому, дослідження було проведено на підставі документів, наявних у матеріалах справи, візуально-інструментального обстеження постраждалих від залиття приміщень квартири АДРЕСА_4 , візуального обстеження кв. АДРЕСА_5 , та зіставлення результатів обстеження з вимогами нормативно-технічних документів.

На підставі наведеного, колегія суддів визнає Висновок експерта №18-5937 від 29.09.2020 року обґрунтованим та таким, що не суперечить іншим доказам у справі, а тому саме його вважає достовірним та достатнім, який в сукупності з іншими доказами дає можливість встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про недоведеність вини відповідача у залитті квартири 07.01.2016 р., оскільки належні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , суду не надано. Причиною залиття належної позивачу квартири є незадовільний технічний стан внутрішньобудинкової системи опалення, розташованої в горищному приміщенні, в результаті чого відбулася транзитна затока квартири АДРЕСА_4 . Крім того, неналежно складений акт про залиття квартири є недопустимим доказом та не може бути прийнятий судом. Така позиція суду узгоджується з постановами Верховного Суду від 21.02.2018 р. в справі №2-1974/11, від 10.05.2018 р. в справі №465/2120/14-ц.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства щодо розгляду справи в межах заявлених особою вимог, суд апеляційної інстанції на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку із чим заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Також, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, колегія суддів доходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у розмірі 17 478 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року -скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський») про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПННОМЕР_2 ) судові витрати у справі у розмірі 17 478 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 14 березня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе