Справа №938/163/22
Провадження № 2-о/938/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі Верховинського районного суду заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Ігнатов Євген Євгенович, заінтересована особа: Верховинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2022 року ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа: Верховинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Заяву обгрутовує тим, що 20 липня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Сімферопольським міським відділом державної реєстрації шлюбів ГТУЮ Міністерства юстиції України в АР Крим, актовий запис 537, про що свідчить свідоцтво про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 у пологовому будинку м. Сімферополь ОСОБА_2 народила дитину - сина. При народженні дитини було видано медичне свідоцтво про народження.

У зв`язку з тим, що медичне свідоцтво про народження, отримане на території АР Крим зразка Російської Федерації є недійсним, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня, на даний час, заявники не маю можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, де оформити закордонний паспорт, щоб мати можливість реалізувати свої конституційні права.

Доказом народження дитини є медичне свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 26.01.2022 року, де в рядку 1.« ребенок родился: число 19, месяц январь, год 2022, час 15, мин 55», в рядку 2 «мать, фамилия, имя, отчество» вказано « ОСОБА_5 », в рядку 3 «дата рождения» ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рядку 4 «место постоянного жительства АДРЕСА_1 », в рядку «ребенок» 12. «место рождения республика Крым, город Симферополь», в рядку 15 «пол: мальчик».

Відповідно до наданого суду договору про надання правової допомоги з реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження та ордеру від 21.03.2022 року адвокат Ігнатов Євген Євгенович представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Верховинському районному суді Івано-Франківської області.

Заявники та їх представник у судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд заяви без їх участі, вимоги підтримали у повному обсязі, просили заяву задоволити.

Заінтересована особа: Верховинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) явку свого представника в судове засідання не забезпечили, подала заяву про розгляд заяви без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законом передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

У свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 27.08.2019 року Сімферопольським міським відділом державної реєстрації шлюбів ГТУЮ Міністерства юстиції України в АР Крим, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 20.07.2002 року , про що 20.07.2002 року складено відповідний запис №537; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_2 .

Згідно з паспортом громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Ялта АР Крим Україна.

У документі під назвою «Медицинское свидетельство о рождении серии НОМЕР_3 дата выдачи 26.01.2022 року», зазначено в рядку 1.« ребенок родился: ІНФОРМАЦІЯ_1, час 15, мин 55», в рядку 2 «мать, фамилия, имя, отчество» вказано « ОСОБА_5 », в рядку 3 «дата рождения» ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рядку 4 «место постоянного жительства республика АДРЕСА_1 », в рядку «ребенок» 12. «место рождения республика Крым, город Симферополь», в рядку 15 «пол: мальчик».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, визначені як тимчасово окупована територія. В силу ч. 2 ст. 4 вказаного Закону правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 9 вказаного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, зроблених зокрема у справах "Лоїзіду проти Туреччини" ("Loizidou v. Turkey", заява N 15318/89 рішення від 18.12.96 року), "Кіпр проти Туреччини" ("Cyprus v. Turkey", заява N 25781/94, рішення від 10.05.2001 року), а також "Мозер проти Республіки Молдова та Росії" " ("Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", заява N 11138/10, рішення від 23.02.2016 року) та "Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії" ("Ilascu and Others v. Moldova and Russia", заява N 48787/99, рішення від 08.07.2004 року), першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як роз`яснюється у пунктах 10, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року за N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. У цей же час, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, котрі видають уповноважені на те органи, а є лише підставою для їх одержання.

В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для усіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на усій території України.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану" внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, суд вирішує з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 77, 78 ЦПК України).

Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими в розумінні статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законамиУкраїни.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia", "Ila § cu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр 5 проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

В якості належних та допустимих доказів судом, як виняток, враховуючи яке ключове значення, має встановлення факту народження особи для реалізації прав заявника, беруться до уваги медичне свідоцтво про народження, медичні документи, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме відомості, що містяться у вказаних документах, та підтвердженні в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами по справі.

Таким чином, долучені заявниками до заяви документи, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту на сході країни та анексії Криму, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

Заявники позбавлені можливості у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію факту народження дитини, оскільки документи на підтвердження цих обставин видані на тимчасово окупованій території, що унеможливлює отримання заявником свідоцтва про народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України має юридичне значення для заявників, так як дозволить їм використати право на реєстрацію народження дитини та отримання свідоцтво про її народження на території України, де органи влади здійснюють свої повноваження. Іншого порядку встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, окрім судового, законом не встановлено.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Ігнатов Євген Євгенович, заінтересована особа: Верховинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, знайшла своє обґрунтоване доведення, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Також суд попереджає, що за подвійне громадянство дитини несуть відповідальність батьки.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Оскільки заявники звільнені від сплати судового збору за пред`явлення до суду заяви про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України на підставі пункту 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то такі судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268, 315, 317, ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Рішення суду в частині встановлення факту народження дитини підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , Україна

Адвокат Ігнатов Євген Євгенович - пр. 50- річчя Перемоги, 37, м. Мелітополь, Запорізька область

Верховинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) - , вул. Жаб`євська, смт.Верховина, Iвано-Франківська область.

Суддя: Наталія ЧЕКАН