Справа № 307/408/20
Провадження № 2/307/666/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в місті Тячів, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Альфа-Банк» звернулося в суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 10.12.2007 між АКПІБ та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 304/2007, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 35000 доларів США.

12 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки б/н, згідно якого ОСОБА_5 передала в іпотеку - квартиру АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрований за № 10560 та виступила майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Договором № 01 до кредитного договору № 340/2007 від 10.12.2007 внесено зміни до кредитного договору № 340/2007 від 10.12.2007 та пункт 6.4. кредитного договору викладено в наступній редакції: у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 15 % річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

17 грудня 2012 року між АКПІБ та АТ «Альфа-Банк» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення.

Разом з тим, 17.12.2012 між АКПІБ та АТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги.

Внаслідок укладення указаних договорів відбулася зміна кредитора, а саме АТ «Альфа-Банк», набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором позичальником за яким був ОСОБА_1 .

Рішенням Тячівського районного суду від 17.08.2016 у справі № 307/2835/15, яке набрало законної сили 6.09.2016, з ОСОБА_1 стягнуто 383711.21 грн заборгованості за кредитним договором та 3654 грн судового збору на користь АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У грудні 2018 року позичальником ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку надано фотокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , серія НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2 січня 2019 року до Тячівської державної нотаріальної контори направлено вимогу - претензію АТ «Альфа-Банк» до спадкоємців після смерті ОСОБА_5 .

Згідно листа - відповіді приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., № 21/01-24 від 18.02.2019, АТ «Альфа-Банк» стало відомо, що відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За видачею свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не зверталися.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна належного від настання строку вимоги.

У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та /або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою; особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 8.12.2017 за ОСОБА_5 зареєстровано нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири.

Аналізуючи вищевказане відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємці майна після смерті ОСОБА_5 порушуючи чинне законодавство України ухиляються від отримання свідоцтва про право на спадщину та задоволення вимог кредитора «Альфа-Банк».

Станом на 6 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як спадкоємців перед кредитором АТ «Альфа-Банк» складає 665603.89 грн, з яких заборгованість за кредитом - 348770.51 грн, заборгованість за відсотками - 30233.26 грн та заборгованість по пені - 4770.44 грн, які була стягнута рішенням Тячівського районного суду від 17.08.2016 року у справі № 307/2835/15, яке набрало законної сили 6.09.2016 року.

За період з 6 липня 2017 по 6 лютого 2020 на суму 383711.21 грн було нараховано заборгованість у розмірі 15 % річних - 172811.79 гривень та заборгованість по індексу інфляції - 109080, 89 гривень.

З урахуванням рішення про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 21 квітня 2015 (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею цього Кодексу, за увесь час прострочення до 21 квітня 2015 року.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, щодо правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення повного зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на користь АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитний договір № 340/20078 від 10.12.2007, яка станом на 6 лютого 2020 складає 665603.89 грн, з яких заборгованість за кредитом - 348770.51 грн, заборгованість за відсотками - 30233.26 грн, пеня - 4770.44 грн, 15 % річних на суму 383711.21 грн в період з 6 лютого 2017 по 6 лютого 2020 - 172811.79 грн та індекс інфляції на суму 383711.21 грн в період з 6 лютого 17 по 6 лютого 2020 - 109 080.89 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведено суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про застосування строків позовної давності, з якого вбачається, що рішенням Тячівського районного суду від 17.08.2016 у справі № 307/2835/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 340/2007 від 10.12.2007 у розмірі 383711.21 грн, яка склалася станом на 15.07.2015 року.

Однак, рішенню суду передувала вимога банку про дострокове повернення кредиту та заборгованості № 69557-102 б/б від 12.08.2015, за якою було змінено строк кредитування і встановлено 30 днів з дати отримання цієї вимоги для дострокового повернення кредиту та заборгованості по процентам за користування, нарахованих штрафних санкцій в сумі 383711.21 гривень.

Таку вимогу ОСОБА_1 отримав 2 вересня 2015 року та мав обов`язок до 2 жовтня 2015 року повернути всю суму заборгованості.

Із зазначеної дати починається відлік строків позовної давності, яку банк перервав 4.09.2015 зверненням до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту, яке закінчилося рішенням суду від 17 серпня 2016 року у справі № 307/2835/15-ц, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 340/2007 від 10.12.2007 у розмірі 383711.21 грн, яка склалася станом на 15 липня 2015 року.

Подача позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором не перериває строку позовної давності про звернення стягнення на предмет іпотеки. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.04.2019 у справі № 523/10225/15-ц.

Строки давності перериваються лише на ту частину вимоги, право на яку має позивач. Тобто, суд розмежував вимогу про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та вважає їх не взаємопов`язаними.

Трьохрічний строк на звернення до суду з позовом про звернення стягнення закінчився 3 жовтня 2018, тобто через три роки з дня пред`явлення письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкції за вимогою № 69557/102 б/б та 30 днів, відведених на виконання цієї вимоги (з часу зміни банком строку кредитування).

Тому просить суд застосувати до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 340/2007 від 10.12.2007, яка на 6.02.2020 склала 665603.89 грн, строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 10.12.2007 між АКПІБ та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 304/2007, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 35000 доларів США, а 12.12.2017 між Промінвестбанком та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки б/н, згідно якого ОСОБА_5 передала в іпотеку - квартиру АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Бондар Е.Ш., зареєстрований № 10560, та виступила майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Договором № 01 до кредитного договору № 340/2007 від 10.12.2007 внесено зміни до кредитного договору № 340/2007 від 10.12.2007 та пункти 2.2. і 6.4. кредитного договору викладено в наступній редакції: за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 14 відсотків річних та у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 15 % річних від простроченої суми згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

17 грудня 2012 року між АКПІБ та АТ «Альфа-Банк» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, за яким АТ «Альфа-Банк» набуло прав вимоги за кредитним договором № 304/2007 від 10.12.2007 року.

Рішенням Тячівського районного суду від 17.08.2016 в справі № 307/2835/15, яке набрало законної сили 6.09.2016 з ОСОБА_1 стягнуто 383711.21 грн заборгованості за кредитним договором та 3654 грн судового збору на користь АТ «Альфа-Банк».

Третього липня дві тисячі вісімнадцятого року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла.

Із листа приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. № 21/01-24 від 18.02.2019 вбачається, що 17.11.2018 нею було відкрито спадкову справу за № 58/2018 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями, які прийняли спадщину, але не оформили своїх прав є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 8.12.2017 за ОСОБА_5 зареєстровано нерухоме майно: земельну ділянку площею 0.0469 га, за адресою: АДРЕСА_4 , за кадастровим номером :03:004:0020; земельну ділянку площею 0.0469 га, за адресою: с. Грушово, за кадастровим номером :03:005:0042; житловий будинок, загальною площею 190 м.кв., за адресою АДРЕСА_5 , квартира, площею 63.45 м.кв., за адресою: АДРЕСА_6 ; домоволодіння, площею 35.4 м.кв., за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

12 серпня 2015 року новий кредитор - АТ «Альфа-Банк» скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України правом та пред`явив до позичальника ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань, що змінило строк виконання основного зобов`язання у сторону зменшення до 30 днів з дати отримання цієї вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги, достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штрафні санкції.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором сплив у вересні 2018 року.

Право звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором виникло у позивача у момент порушення позичальником умов кредитного договору.

Підпунктом 2.3. кредитного договору визначено кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 9 грудня 2022 року.

Однак, банком було перервано строк позовної давності, направленням ПАТ «Альфа-Банк» заяви-вимоги про усунення порушення шляхом дострокового виконання зобов`язання 12 серпня 2015 року, і тому обчислення перебігу строку позовної давності почалося з цієї дати.

Із цим позовом банк звернувся до суду 12 лютого 2020 року, тобто з пропущенням строку загальної позовної давності за вимогами до позичальників.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки додаткові вимоги обумовлені основною вимогою, сплив позовної давності за основною вимогою автоматично поширюється на додаткові вимоги. У зв`язку з цим не має підстав вважати, що може існувати позовна давність за додатковою вимогою незалежно від існування позовної давності за основною вимогою. Разом із початком перебігу позовної давності за основною вимогою починається перебіг позовної давності за додатковою вимогою, початок перебігу позовної давності як за основною так само і за додатковою вимогою визначається моментом порушення права особи за основним зобов`язанням. Закон не встановлює іншого моменту початку перебігу позовної давності для додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 266 ЦК зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Ця норма є імперативною.

Стаття 3 Закону України «Про іпотеку» закріплює, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання.

Будь-яка заява про застосування наслідків у позовної давності за зобов`язаннями боржника за акцесорними зобов`язаннями (в тому числі іпотеки, застави), за смислом ст. 266 ЦК, подаватися не повинна. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону «Про іпотеку»).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності має на меті гарантувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися у разі, якщо суди вирішуватимуть справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд доходить до висновку, що АТ «Альфа-Банк» звернувшись до суду у лютому 2020 року з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, пропустило трирічний строк позовної давності.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Тому керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, стст. 256-268, 1054, 1050 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про іпотеку» суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Альфа-Банк» відмовити.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 24.03.2022 року.

Головуючий В.І. Гримут