Справа № 523/1615/22
Провадження №2/523/2666/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"09" березня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

Установив:

Позивач звернувся із вказаним позовом до суду та просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна №99.09-573 посвідчений на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості Третій регіональний філіал Суворовського району, укладений 21 вересня 1999 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої.

При цьому позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 21 вересня 1999 року він придбав у відповідачки однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21.1 кв.м.

Договір купівлі продажу нерухомого майна №99.09-573 був посвідчений на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості Третій регіональний філіал Суворовського району, що на той час не заборонялось законом і договір подальшого нотаріального посвідчення не потребував, що зазначено в самому договорі.

Відповідно до законодавства України ОСОБА_1 зареєстрував право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №74 в книзі 339 пр. стор. 33 13 жовтня 1999 року.

Квартиру ОСОБА_1 придбав у відповідача за 7000 гривень. З моменту підписання договору і передачі коштів ОСОБА_1 вселився в квартиру, а відповідачка отримавши гроші виселились з неї.

З 1999 року ОСОБА_1 постійно проживає в зазначеній договорі квартирі, здійснює всі права власника, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру.

В теперішній час позивачу стало відомо, що договори купівлі-продажу, посвідчені на біржах нотаріуси вважають недійсними і до оформлення не приймають, тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом моїх прав.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2022 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 12,13).

Позивач в судове засідання не прибув та надав 21 лютого 2022 року на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с. 17).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи неодноразово повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 15а, 16).

Окрім того відповідач про розгляд справи двічі повідомлявся на офіційному веб-сайті суду. (а.с. 15,21).

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с. 17).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Так, судом встановлено, що 21 вересня 1999 року ОСОБА_1 придбав у відповідачки ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21.1 кв.м. (а.с. 6,7).

Договір купівлі продажу нерухомого майна №99.09-573 був посвідчений на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості Третій регіональний філіал Суворовського району, що на той час не заборонялось законом і договір подальшого нотаріального посвідчення не потребував, що зазначено в самому договорі.

Відповідно до законодавства України ОСОБА_1 зареєстрував право власності на квартиру в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості під №74 в книзі 339 пр. стор.33 13 жовтня 1999 року. (а.с. 7 на звороті).

Квартиру ОСОБА_1 придбав у відповідача за 7000 гривень. З моменту підписання договору і передачі коштів ОСОБА_1 вселився в квартиру, а відповідачка отримавши гроші виселились з неї.

З 1999 року ОСОБА_1 постійно проживає в зазначеній квартирі, здійснює всі права власника, сплачує комунальні послуги, утримує квартиру.

Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на нерухоме майно на підставі такого договору. (а.с. 7 на звороті).

Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем було звільнено квартиру, вона знялась з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році.

На даний час у власника квартири виникла необхідність розпорядитися власним житлом, але він дізнався, що нотаріуси відмовляють у реєстрації будь-яких правочинів за наявності таких договорів як у позивача, з тієї причини, що вважають договір, засвідчений біржею недійсним. За такої причини позивач не може реалізувати своє право власності у повному обсязі

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги позивача правомірні, основані на нормах ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню. Оскільки позивач придбав вказану вище квартиру у свою власність у відповідачки, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі - продажу. А відповідачка виконала зобов`язання по передачі квартири позивачу та виїхала з неї.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4-7,1-13,17-18,109,131,137,211,223,259, 263-265, 268, 280, 352,354 ЦПК України, ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна №99.09-573 посвідчений на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості Третій регіональний філіал Суворовського району, укладений 21 вересня 1999 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14 березня 2022 року.

Суддя