Номер провадження: 22-ц/813/4631/22
Номер справи місцевого суду: 517/423/21
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - Омельченко Євгена Володимировича на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Фрунзівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.04.2018 року, станом на 08.04.2021 року, у розмірі 45975 гривень 16 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 34612 гривень 04 копійки; заборгованості за простроченими відсотками - 11363 гривні 12 копійок, та стягнення судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору кредиту №б/н від 25.04.2018 року (а.с. 2-5).

01 липня 2021 року ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області вказану справу передано до Київського районного суду міста Одеси за територіальною юрисдикцією (а.с. 24).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.04.2018 року, станом на 08.04.2021 року, у розмірі заборгованості тіла кредиту в сумі 34612 гривень 04 копійки. В задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», витрати по сплаті судового збору в сумі 1708 гривень 95 копійок (а.с. 37-40).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник АТ «А-Банк» засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками задовольнити. Апелянт вважає, що вказане рішення постановлене з порушенням матеріальних норм права та підлягає скасуванню з підстав вказаних в апеляційній скарзі. Апелянт зазначає, що відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них. Також, апелянт вважає, що оскільки боржник користувався кредитом то ознайомився з Умовами та Правилами адже даний кредитний договір є договором оферти. Апелянт наголошує, що доказом факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є фактичне прийняття пропозиції до укладення договору та сплата періодичних платежів. Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у стягненні процентів, адже, на думку апелянта навіть якщо позичальником не підписані Умови та Правила то необхідно враховувати факт отримання кредитної картки та того, що відповідач користувався кредитними коштами і вже повинен сплачувати процентну ставку. Апелянт звертає увагу на те, що до суду було надано Паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, процентна ставка та він підписаний боржником. Апелянт зазначає, що висновки суду щодо сумнівів правильності розрахунку заборгованості є необґрунтованими, а тому банком надано банківську виписку (а.с.42-43).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року було відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Правом закріпленим статтею 360 ЦПК України сторони не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, відсутні підстави вважати, що сторонами було обумовлено в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернені, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, так суд вважає, що АТ «Акцент-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим 05.06.2018 року підписала заяву-анкету № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В заяві-анкеті зазначені лише анкетні дані відповідача, проте жодних відомостей щодо банківського продукту та розміру встановленого кредитного ліміту зазначена анкета не містить.

Позивач стверджував, що на підставі вказаної заяви-анкети відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку. Крім того посилається на п.п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, згідно яких клієнт надає свою згоду на право Банку в односторонньому порядку встановлювати та змінювати кредитний ліміт по картці. Однак, зазначені Умови та Правила (витяги приєднані до матеріалів справи) з огляду на те, що повністю формуються Банком, який в односторонньому порядку вносить зміни до їх змісту без відома клієнта, не підтверджуються обумовленість сторонами ціни договору, враховуючи правову позиції Верховного Суду України, наведену в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, згідно якої надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

Таким чином, в контексті обставин даної справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Щодо доданої до апеляційної скарги виписки з рахунку відповідача, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянтом не було наведено причини ненадання відповідної виписки до суду першої інстанції, що об`єктивно від нього не залежали, тому апеляційний суд взяти до уваги зазначений доказ не може.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Омельченко Євгена Володимировича - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 06 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

28.03.2022 року м. Одеса