Провадження № 2/686/979/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Гузовій Л.О., за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Хмельницької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Хмельницької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про витребування з чужого незаконного володіння житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0961 площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку за цією ж адресою, які належать на праві власності ОСОБА_4 посилаючись на те, що зазначене майно без законних на те підстав вибуло з її володіння.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 20.12.2019 року усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 15.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання у вказаній справі на 06.02.2020 року.

30.01.2020 року подано відзив відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Хмельницької міської ради по справі у якому позов не визнає та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

05.03.2020 року позивачем подано заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду.

27.03.2020 року подано відзив ОСОБА_4 по справі, у якому позов не визнає та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

06.07.2020 року ухвалою суду призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 20.04.2020 року відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

22.02.2022 року ухвалено рішення по справі.

У судове засідання позивач та представник з`явилися, підтримали уточнені позовні вимоги та надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання з`явився, заперечив проти позовних вимог, в їх задоволенні просить відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представників дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2013 р., позивач являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

17.09.2016 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір позики та договір іпотеки, за умовами яких остання отримала у позику кошти та в якості забезпечення належного виконання зобов`язань передала в іпотеку вищевказаний будинок та земельну ділянку.

13.12.2017 року державним реєстратором Хмельницької міської ради Соловей М.М. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку позивача за третьої особою, індексний номер рішень 38706817 та 38707928.

В подальшому будинок і земельну ділянку ОСОБА_1 було продано третій особі 22.02.2019 р. за договором купівлі-продажу ОСОБА_4 .

Суд вважає, що перехід права власності на спірне майно та рішення державного реєстратора відбулось незаконно та порушує право позивача виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі-Закон № 1952-IV) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною третьою статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор, серед іншого, 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

17 вересня 2016 року позивач та третя особа уклали договір іпотеки, за умовами якого позивач передає третій особі в іпотеку зокрема, житловий будинок з надвірним будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 26 договору іпотеки у разі невиконання/ неналежного виконання Позивачем умов договору позики або іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі.

Пунктом 30 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення умов договору позики та/або умов даного договору, іпотекодержатель надсилає особі, яка порушила свої обов`язки письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до даного договору та/або чинного законодавств України. Положення цього пункту не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, як і порядок проведення такої реєстрації встановлює Кабінет Міністрів України (частини друга статті 18 Закону № 1952-IV).

Так, відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Перелік документів, які подаються для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки не є вичерпним.

Зокрема, в п. 57 Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Ця норма Порядку відповідає ч. 3 ст . 10 Закону № 1952-IV, за якою державний реєстратор встановлює наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Тобто, реєстратор за змістом цієї норми має встановити підставність (безспірність) вимог іпотекодержателя тобто, як мінімум, надати реєстратору розрахунок заборгованості за договором позики або інший документ, що підтверджує наявність такого боргу.

Підтвердження такої позиції наведено в Постанові ВАСУ від 15 березня 2016 року у справі № 826/19487/14 (к/800/31495/15), та Постанові ВАСУ від 07 червня 2016 року у справі № 826/18648/14 (к/800/21921/15).

Цей спосіб захисту права на думку суду, є позасудовим і має застосовуватися за умови безспірності вимог кредитора.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

З наведеного слідує, що перед зверненням до реєстратора Іпотекодавець повинен замовити Звіт про оцінку об`єкта іпотеки. При цьому, оцінка проведена без огляду предмету іпотеки є протиправною і такий звіт не може братися до уваги. ( Постанова ВГСУ від 20 липня 2016 року в справі № 3/22/2012/5003).

Таким чином, наведеними вище нормами визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10 та 18 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Оскільки позивачеві не надходила письмова вимога про порушення зобов`язання за договором позики, а також не було жодних осіб, які б здійснювали огляд майна переданого в іпотеку, таких не надано у судовому засіданні тому суд приходить до висновку, що такі документи відсутні.

Державний реєстратор Соловей М.М. при прийнятті оскаржуваного рішення на це увагу не звернула та фактично порушила вимоги закону, на думку суду.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що державна реєстрація за третьою особою права власності на земельну ділянку та будинок за неподанням для цього передбачених пунктами 57, 61 Порядку, ст. 37 Закону України «Про іпотеку» документів проведена державним реєстратором без дотримання положень статей 10 та 18 Закону № 1952-IV, а тому рішення зазначеного суб`єкта владних повноважень від 13 грудня 2017 року № 38707928 та № 38706817 про реєстрацію права власності є протиправним.

Незаконне рішення не створює жодних юридичних наслідків з моменту його прийняття, а отже і договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки від 22.02.2019 р. укладені між третьою особою та ОСОБА_4 є протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси позивача.

В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 387 даного Кодексу, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вимогами ст.371 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння на думку суду, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача враховуючи при цьому, що право власності на майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Представлені суду докази належності будинку та земельної ділянки позивачу можна визнати доказами, що підтверджують право останнього на зазначене майно.

Крім того, ефективним способом захисту права неволодіючого власника до незаконного володіючого, не власника майна є звернення з віндекаційним позовом, тобто з позовом про витребування майна (п.6.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №48/340, а не з вимогою про скасування запису про державну реєстрацію права.

Суд вважає, що представником позивача доведено у судовому засіданні та представлено переконливі докази, що підтверджують право позивача на спірне майно, яке вибуло з володіння власника іншим шляхом, що дає право власнику в силу вимог ст.388 ЦК України витребувати зазначене майно від набувача.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що наявні підстави підстави для витребування майна з чужого незаконного володіннявідповідно до вимог чинного законодавства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 387, 388 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Хмельницької міської ради, ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0961 площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку за цією ж адресою, які належать на праві власності ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2250,24 грн.та судовий збір у розмірі 4968,40 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 01.03.2022 року.

Суддя С. Стефанишин