Справа № 164/505/21 Головуючий у 1 інстанції: Невар О. В.
Провадження № 22-ц/802/140/22 Категорія: 49 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В.В.

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

прокурора Лебедєва В. В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Малишка В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області в інтересах Маневицької селищної ради Волинської області, третя особа Державне підприємство «Городоцьке лісове господарство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення завданої шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області в інтересах Маневицької селищної ради Волинської області звернулась до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на ті обставини, що 02 березня 2020 року у 40 кварталі виділу 28 Троянівського лісництва ДП «Городоцьке лісове господарство», що розташоване на землях Маневицької об`єднаної територіальної громади Волинської області, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснили незаконну рубку 17 сухостійних дерев породи сосна, чим порушили природоохоронне законодавство та заподіяли матеріальну шкоду на суму 47850 грн 52 коп.

Крім того, позивач вказував, що за незаконну рубку лісу відповідачів було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП із накладенням на кожного із них адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на статтю 1166 ЦК України, уточнивши під час розгляду справи в суді першої інстанції розмір заподіяної майнової шкоди, прокурор просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь Маневицької селищної ради Волинської області завдану майнову шкоду в розмірі 41607 грн. 10 коп. та відшкодувати йому понесені судові втрати по сплату судового збору в рзмірі 2270 грн.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь Маневицької селищної ради Волинської області 41607 грн 10 коп відшкодування шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 , вважаючи рішення незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог щодо нього відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, а факт заподіяння ним шкоди, незаконною рубкою лісу, не підтверджено жодними доказами наявними в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області. яка діє в інтересах держави в особі Маневицької селищної ради Волинської області, вважаючи оскаржуване відповідачем ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснивши самовільну рубку лісу, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушили вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а отже завдали шкоду інтересам держави на суму 41607 грн. 10 коп., яка підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з останніх у солідарному порядку на відповідний рахунок спеціального фонду місцевого бюджету Маневицької селищної ради Волинської області.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що 02 квітня 2020 року в 40 кварталі виділу 28 Троянівського лісництва ДП «Городоцьке лісове господарство», яке знаходиться на території Маневицької об`єднаної територіальної громади Волинської області, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 здійснили незаконну рубку 17 сухостійних дерев породи сосна.

В цей же день, факт самовільної рубки дерев був виявлений працівниками лісової охорони ДП «Городоцьке лісове господарство», а відомості про це, за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 246 КК України, 03 квітня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

15 травня 2020 року постановою начальника СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за фактом незаконної рубки лісу було закрито за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, з направленням справи для притягнення зазначених вище осіб до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП.

За результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення постановами уповноваженої особи ДП «Городоцьке лісове господарство» від 09 червня 2020 року відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та на кожного з них накладено штраф у розмірі 510 грн.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року, із-за допущених порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова від 09 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП ОСОБА_4 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. була скасована із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Підставою для скасування зазначеної постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності було те, що у відсутності правопорушника компетентною особою було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. А також, у зазначених процесуальних документах не було вказано частину ст. 65 КупАП, згідно якої ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того встановлено, що згідно з розрахунком ДП «Городоцьке лісове господарство» від 13 серпня 2021 року № 02-6/623, проведеним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу", розмір шкоди, заподіяної відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , самовільною рубкою 17 сухостійних дерев породи сосна, становить 41607 грн 10 коп.

Відповідно до частини першої статті 105 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність.

Порушення лісового законодавства відповідно до статті 105 ЛК України тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників.

Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до частини четвертої статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Наявність всіх зазнаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішенн про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Оскільки цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі статті 1166 ЦК України, ст. 105, 107, 108 Лісового Кодексу України та належним чином оцінених доказів, наявних в матеріалах справи, і з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_4 під час розгляду справи не довів, що шкода завдана незаконною рубкою дерев не з його вини, дійшов правильного висновку, про необхідність відшкодування шкоди відповідачами у солідарному порядку позивачу у розмірі ним визначеному.

Також, на думку колегії суддів, відповідно до статті 69-1 Бюджетного кодексу України, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції, що шкода заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, і з якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до державного, обласного та місцевого бюджетів у визначеному співвідношенні.

Крім того, наведене дає підстави вважаючи, що належним позивачем у дані справі, в інтересах якого, діючи у межах чинного законодавства, звернулась Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області є Маневицька селищна рада Волинської області, оскільки відповідачі здійснили незаконну рубку дерев на її території. Саме такого вірного висновку дійшов суд першої інстанції у даній справі.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави для висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі відповідачем ОСОБА_4 доводи щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваного рішення зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження суду першої інстанції із наданням цим доказам і обставинам справи правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах законодавства, із якою погоджується суд апеляційної інстанції.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді