Справа № 450/333/20 Провадження № 2/450/909/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

представника позивача Петришин А.М. ,

відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Моісєєва Ольга Ярославівна, Приватний нотаріус Копійчак Євгенія Василівна, про визнання заповіту недійсним ,-

в с т а н о в и в :

28.01.2020р. представник ОСОБА_4 - адвокат Петришин А.М. звернувся до суду від імені позивача з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 19.02.2013 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Євгенією Василівною, реєстровий №82, складений ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_4 з 2004 року являється власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка в силу життєвих обставин більше часу перебуває за межами України.

З матеріалів іншої цивільної справи, яка перебуває на розгляді в суді їй стало відомо, що 17.07.2018р. ОСОБА_2 звернулася до неї з зустрічним позовом про реальний поділ згаданого житлового будинку, пославшись на те, що являється власником Ѕ частини даного будинку на підставі заповіту, складеного 19.02.2013р. ОСОБА_6 на її ім`я.

Про заповіт на ім`я ОСОБА_2 вона до 2019 року не знала, а в процесі з`ясування обставин появи даного заповіту їй стало відомо, що ОСОБА_6 перед своєю смертю важко хворіла, її хвороба загострилася саме у період 2012 та 2013 років, і станом на 19.02.2013р. ( день складання заповіту) ОСОБА_6 в силу свого захворювання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Посилаючись на приписи ч.1,2 ст.1257 ЦК України, позов просить задовольнити.

24.02.2020р. по справі відкрито загальне позовне провадження, відповідачу, третім особам встановлено строк для подання відзиву і пояснень, однак такі не були подані .

Ухвалами суду від 18.11.2020р. та від 17.02.2021р. задоволено клопотання представника позивача та витребувано від КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», Військово-медичного клінічного центру Західного регіону та КНП Пустомитівської міської ради «Пустомитівська ЦРЛ» інформацію про можливе перебування на обліку і лікуванні ОСОБА_6 , а також витребувано від приватного нотаріуса Моісєєвої О.Я. копію спадкової справи , заведеної після смерті ОСОБА_6 .

Також, за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 25.08.2021р. була призначена комплексна посмертна судова психолого-психіатрична експертиза, на вирішення якої поставлені запропоновані представником позивача питання щодо психічного та психологічного стану ОСОБА_6 станом на час підписання оспорюваного заповіту -19.02.2013р. Обов`язок з оплати за проведення даної експертизи суд поклав на позивача, однак такий ухилився від виконання даного обов`язку, у зв`язку з чим 31.12.2021р. дана ухвала повернута експертною установою без виконання.

21.02.2022 р. представник позивача Петришин А.М. вдруге подав аналогічне по суті клопотання про призначення по справі комплексної експертизи для з`ясування психічного та психологічного стану ОСОБА_6 станом на 19.02.2013р., однак в задоволенні даного клопотання ухвалою суду від 21.02.2022р. відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача Петришин А.М. позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, правовою підставою для задоволення позову вважає приписи ч.1, 2 ст.1257 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала повністю, в задоволенні якого просить відмовити за безпідставністю. Пояснила, що її мати ОСОБА_6 в період складання оспорюваного заповіту не перебувала у хворобливому стані,

яка склала даний заповіт на її користь з власної волі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в задоволенні позову просить відмовити за його безпідставністю, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів існування обставин, на які той посилається. Стверджує, що при підписання оспорюваного заповіту будь-які права позивача не були порушені,тоді як захисту підлягають тільки порушені права. Вважає, що позивач та його представник ухилися від участі в експертизі, оскільки не виконали обов`язку з оплати експертизи. Тому в даному випадку просить застосувати положення ст.109 ЦПК України, а саме відмовити у визнанні фактів, для з`ясування яких була призначена експертиза.

Крім того 13.11.2020р. представник відповідача ОСОБА_3 подав заяву про застосування строку позовної давності, пославшись на те, що позивач звернулася до суду поза межами трьох річного строку позовної давності, тому просить застосувати наслідки спливу такого строку та відмовити ОСОБА_4 в задоволенні її позову.

Третя особа ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не явився та не повідомив причин неявки.

Треті особи - приватні нотаріуси Моісєєва О.Я. та Копійчак Є.В. , будучи повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не явився, однак подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені наданими сторонами та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Конституцією України ( статті 3,21,24,55 ) встановлено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, права і свободи людини, громадянина захищаються судом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.3 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Аналогічна норма закріплена у ст.ст.12, 81 ЦПК України , згідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 19.02.2013р. ОСОБА_6 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла своїй доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, в даному заповіті наявний наступного змісту запис від руку: « Цей заповіт мною ОСОБА_6 прочитаний вголос, підписаний особисто і відповідає моїй волі», та значиться підпис ОСОБА_6 . Заповіт виготовлений на бланку ВТА 804690, зареєстрований в реєстрі за №82, посвідчений приватним нотаріусом Копійчак Є.В.( т.1 а.с.134).

Даний заповіт ОСОБА_6 19.02.2013р. зареєстрований в Спадковомсу реєстрі , запис 51159728 ( т.1 а.с.136).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла у віці 71 рік у м.Львові ( т.1 а.с.133).

Як слідує з копії сападкової справи №7/2015, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Моісєєвої О.Я. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_6 , та якій 05.08.2015р. і 27.02.2018р. були видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1690 га ( т.1 а.с.127-189).

Також, 06.08.2019р. ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Моісєєвої О.Я. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_6 , якій 12.08.2019р. даним нотаріусом повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на заявлене майно, оскільки існує заповіт, складений на ім`я ОСОБА_2 та відсутнє інше майно, не охоплене заповітом ( т.1 а.с.181,188).

Згідно повідомлення КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» №2582з від 30.11.2020р., медичної документаці на ОСОБА_6 в диспансері немає ( т.1 а.с.190).

З повідомлення Військово-медичного клінічного центру Західного регіону слідує, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі з

07 по 23 жовтня 2008 р., та з 20 по ІНФОРМАЦІЯ_2 (померла) з діагнозом (патологічний) ЦВХ , масивний субарахноїдальний крововилив; прорив крові у шлуночки головного мозку ( т.1 а.с.249).

Як слідує з повідомлення КНП Пустомитівської міської ради «Пустомитівська ЦРЛ» ОСОБА_6 в період з 2005 року до 21.02.2015р. не перебувала на лікуванні в даному медичному закладі ( т.2 а.с.18).

Щодо призначеної судом 25.08.2021р. комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи, на вирішення якої були поставлені питання щодо психічного та психологічного стану ОСОБА_6 станом на час підписання оспорюваного заповіту -19.02.2013р. , то як вище зазначено, позивач ухилився від участі в даній експертизі, із-за чого провести дану експертизу неможливо. Тому суд, у відповідності зі ст.109 ЦПК України приходить до висновку про відмову позивачу у визнанні фактів, для з`ясування яких була призначена дана експертиза.

Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог, позивач та її представник не надали, а також не клопотали перед судом про можливе витребування інших доказів.

Згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема : 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Суд, дотримуючись приписів ст.13 ЦПК України про розгляд справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи вважає, що позивачем ОСОБА_4 та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження можливого порушення прав ОСОБА_4 при складанні оспорюваного заповіту, а також, що волевиявлення заповідача ОСОБА_6 при складанні нею 19.02.2013 р. заповіту на ім`я ОСОБА_2 , не біло вільним і не відповідало її волі. Тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю за безпідставністю.

Щодо поданої представником відповідача заяви про застосування строку позовної давності при вирішенні даного спору, то суд вважає, що оскільки в задоволенні позову відмовлено за його безпідставністю, тому відсутні правові підстави для застосування приписів ст.267 ЦК України при вирішенні даного спору.

В задоволенні позову відмовлено повністю, тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 317-319,358, 361,364,367, 391 ЦК України, ст.ст.10,13,76-82,133,141,258-259, 263-265,273, 351-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнати недійсним заповіту, посвідченого 19.02.2013 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Євгенією Василівною, реєстровий №82, складений ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 , відмовити повністю.

Судові витрати у виді сплати судового збору, понесені позивачем ОСОБА_4 , покласти на позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення та в порядку, визначеному ст. 355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.02.2022 року.

Суддя М.О.Кіпчарський