Справа № 515/179/21
Провадження № 2/515/132/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретарів судового засідання Коренчук О.Е., Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 - адвоката Давиденка К.В.

представника відповідача 2 - адвоката Мундяка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики, посилаючись на наступні обставини.

09.05.2016 р. ОСОБА_2 під власноруч написану розписку позичив у нього кошти в розмірі 20000 дол. США для придбання квартири у м.Калуш Івано-Франківської області, які зобов`язався повернути до 10.05.2020 р. По завершенню строку відповідач кошти не повернув, повідомивши, що у нього не має коштів, коли зможе повернути борг він не знає, додатково повідомив, що роботи на даний час у нього також не має, окрім того, він травмувався та отримав ступінь інвалідності, неодноразово під час розмови посилався на те, що йому першочергово потрібно сплачувати аліме- нти на двох дітей. Також йому відомо, що вищевказана квартира вже у продажі. Інших джерел до- ходу, як зазначив у телефонній розмові відповідач, він не має. Окрім цього, у нього є боргові зо- бов`язання. Але останній будь-яких дій по погашенню заборгованості не приймає, чим порушив взяті на себе зобов`язання, що й стало причиною його звернення до суду з вказаним позовом.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квар- тиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 (а.с.28).

Ухвалою суду від 04.03.2021 р. провадження у справі відкрито з призначенням до судового роз- гляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.29).

Ухвалою суду від 13.05.2021 р. за клопотання позивача залучено до участі у справі в якості спі- ввідповідача ОСОБА_3 , яка зареєстрована за вищевказаною адресою (а.с.49).

16.08.2021 р. позивачем до суду надана уточнена позовна заява, в якій він просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг в розмірі по 10000 дол. США з кожного (а.с.68).

Ухвалою суду від 31.01.2022 р. клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Мундяка М.М. про забезпечення позову шляхом призначення почеркознавчої експертизи залише- но без розгляду (а.с.135)

Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заву про розгляд справи у його відсут- ність, підтримуючи уточнені позовні вимоги у повному обсязі (а.с.65).

Представник відповідача 1 - адвокат Давиденка К.В. у судове засідання не з`явився, надав до су ду заяву, в якій уточнену позовну заяву визнав, зазначивши, що ОСОБА_2 позичав кошти на придбання кварти АДРЕСА_2 . В кінці 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Калуського міськрайонного суду Іва- но-Франківської області з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя та просила виз- нати за нею право власності на 1/2 частину згаданої кварти, посилаючись на те, що це є спільна часткова власність подружжя. 04.02.2020 р. рішенням цього ж суду позовні вимоги задоволені ча- стково та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину спірної квартири. Але рішенням суду були встановлені обставини, які потребують доказування, а саме: судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з однієї сторони (продавці) та ОСОБА_2 з другої сторони (продаве- ць) уклали договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, також встановлено, що ОСОБА_3 перед підписанням даного договору отримала кошти за продаж ОСОБА_2 свої 1/2 частини квартири. Отже, на підставі цього судом було визнано право власності лише на 1/4 частину ква- ртини, але кошти, що зараз є предметом спору, ОСОБА_3 отримала на руки та пішли на купівлю квартири, де вони і проживали. Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що кош- ти бралися разом та віддавати борг будуть разом, що підтверджується звукозаписом аудіо файл - 1303 (а.с.73-74, 139)

Представник відповідач 2 - адвокат Мундяк М.М. у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до матеріалів справи не долучено доказу, що саме ОСОБА_6 надавала згоду на отримання коштів по розписці, що саме ці кошти були вико- ристані в інтересах сім`ї, а саме, на придбання спірної квартири, так як ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 20000 доларів США, а квартиру згідно договору купівлі-продажу від 16.05.2016 р. від- чужено за 7229,26 дол. США, що в еквіваленті станом 16.05.2016 р. становить 184000 грн. До ма- теріалів справи долучено копію розписки про отримання коштів, тому просив витребувати ори- гінал розписки для проведення експертизи по визначенню написання давності документа. Не зро- зумілим також являється той факт, чому боргова розписка написана строком на чотири роки, та в даній розписці зазначено, що кошти позичаються на купівлю квартири у м.Калуш, але не зазначає- ься якої саме квартири. Позивачем не долучено жодного доказу того факту, що він звертався до ОСОБА_2 з проханням повернути йому кошти, а також той факт, що відповідач виставив на продажу квартиру, що розташована за вищевказаною адресою. За вказаних обставинах просив від- мовити у задоволенні позовної заяви, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною (а.с.97-101).

22 листопада 2021 року представник відповідача 1 - адвокат Давиденко К.В. надав до суду від- повідь на відзив, зазначивши що ОСОБА_7 стверджує, що вищевказана квартира дійсно була придбана за 184000 грн., ціна якої вказана у договорі купівлі-продажу, але занижена оцінка, яка по служила базою для оподаткування, та яку замовили продавці з метою уникнути зазначеного подат- ку, тому ціна за яку реально було придбана квартира становить 20800 дол. США. Спірний договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не потребує нотаріального посвідчення, а отже, не вимагає письмової згоди другого із подружжя, тому брати письмову згоду ОСОБА_7 під час перебування у шлюбі не передбаченого законодавством. З приводу витребування оригі- налу розписки вказував, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.11.2020 р. у справі № 345/1273/20 була призначена почеркознавча-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлено ряд питань, одне із яких - Чи є ознаки пізнішого внесення поправок (дописок, до печаток) в документ розписку від 09.05.2016 р.? На що експерт надав від- повідь, що дописок поправок та іншого в розписку внесено не було, додаткова експертиза по справі не призначалась, дані факти ОСОБА_6 та її представнику відомі, оскільки приймали участь у справі. Отже дана розписка вже досліджувалась сертифікованим експертом, який не зміг дати відповідь стосовно давності написання розписки, а спроби відповідачки знову призначити експертизу з даного питання є лише способом затягування судового процесу та пору- шує права позивача. Посилання ОСОБА_7 на те, що кошти, позичені у позивача, не були використані в інтересах сім`ї, але квартира була придбана в період шлюбу, самостійного доходу ОСОБА_7 не мала, отже, єдиним способом придбати квартиру було позичання коштів. Крім того, ОСОБА_8 віддав ОСОБА_7 10000 дол. США, яка за рахунок цих коштів погасила особисті дошлюбні боргові зобов`язання перед іншими особами, тобто, розпорядилася на власний розсуд. Тобто ОСОБА_7 жодним чином не довела суду, що вищевказана квартира придбана за інші кошти, окрім як за позичені у ОСОБА_1 (а.с.110-113).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09.05.2016 р. ОСОБА_2 власноручно склав розписку (копія на а.с. 23) про отримання позики від ОСОБА_1 в сумі 20000 дол. США в повному обсязі та зобов`язався їх повернути до 10.05.2020 р., що ствердив власним підписом.

На а.с.24-25 міститься договор купівлі-продажу від 16.05.2016 р., укладений між ОСОБА_5 , ОСОБА_7 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець) на придбання квартири АДРЕСА_2 ., вартість якої становить 184000 грн.

На підставі ухвали Татарбунарського районного суду від 04.03.2021 р. Калуським міськрайон- ним відділом ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції накла- дено арешту на квартиру АДРЕСА_2 об- ласті, власником якої є ОСОБА_2 , що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження № 64781774 від 11.03.2021 р. (а.с.14).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2020 р. (а.с.75- 77) позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя за- доволено частково. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

За змістом ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальнос- ті сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на під- ставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. До- казування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посила- ється, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у сп- раві № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є докумен- том, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладен- ня, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошо- вої суми.

В силу ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість вико- нання ним грошового зобов`язання.

Як передбачено ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими оз- наками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (су- му позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родови- ми ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів пере- вищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян…, що перед- бачено ч.1 ст.1047 ЦК України.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені догово- ром.

Розписка позичальника є доказом не лише укладення договору позики, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових ко штів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Саме такий правовий висновок про застосування ст.1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у спра- ві № 6-63цс13.

Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого, по- зивач передав ОСОБА_2 в якості позики кошти в розмірі 20000 дол. США. з кінцевим стро- ком повернення 10.05.2020 р.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відпові- дно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсут- ності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ч.1 ст.625 цього кодексу, якою визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язан- ня.

Як передбачено ч.1 ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були оде ржані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що суд має право ухвалити рішення про стягне- ння грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`я- зання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визна- чена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу своїх позовних вимог посилалася на те, що борг за договором позики є спільним боргом подружжя, тому стягненню підлягає з обох від- повідачів.

Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин подружжя, поряд із застосуван- ням норм ЦК України підлягають застосуванню норми СК України.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сі- м`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма ч.3 ст.61 СК України кореспондує ч.4 ст.65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подру- жжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недій- сним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.2 ст.65 СК України).

Правовий аналіз ч.4 ст.65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за ная- вності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктив- ний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення догово- ру він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтере- сах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спря- мований на забезпечення інтересів кредиторів.

Відтак, судом встановлено, що договір позики від 09.05.2016 р. було укладено в інтересах сім`ї та отримані за ним грошові кошти використані ОСОБА_2 для задоволення потреб сім`ї, а саме, для придбання квартири за вищезазначеною адресою. Отже, наявні правові підстави кваліфі- кувати ОСОБА_3 , як зобов`язану особу (боржника) за укладеним ОСОБА_2 договором по зики у формі розписки, попри відсутність згоди на його укладення від відповідачка, оскільки су- дом встановлено укладення цього правочину в інтересах сім`ї та використання отриманих за ним коштів саме в інтересах сім`ї.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для роз- гляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позову і стягнен- ня з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 10000 дол. США на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 6567 грн., по 3283,50 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.61,65 СК Ук- раїни, ст.ст.76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборго- ваність в сумі 10000 (десять тисяч) дол. США, що еквівалентно 280000 (двісті вісімдесят тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборго- ваність в сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, що еквівалентно 2800000 (двісті вісімдесят ти- сяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 3283 грн.50 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 3283 грн 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.