Справа № 541/3161/21
Номер провадження 2/541/245/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 березня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

29.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була його матір`ю. В наслідок смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на випадок смерті залишила заповіт від 06.03.1997, яким будинок та все належне їй майно заповіла позивачу. Після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_1 . При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом, позивач отримав відмову. Відмова обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Право власності за ОСОБА_2 на цей будинок в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. Відтак, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 01.12.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.28). 04.02.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.62).

В судове засідання позивач не з`явився направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.65).

Представник відповідача Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 66).

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 03.04.2014 (а.с. 9).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 06.03.1997, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , який є її сином, що підтверджується копією заповіту від 06.03.1997, копією свідоцтва про народження позивача (а.с.11,10).До складу спадкового майна, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок був побудований на земельній ділянці, орієнтовною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, належала ОСОБА_2 , 1923 р.н. ОСОБА_2 , за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на цей будинок, що підтверджується довідками ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 29.07.2021 № 491, № 491-Т (а.с.13,14). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Згідно виписки з погосподарської книги № 2 Великобайрацької сільської ради на 1991-1995 роки по особовому рахунку № НОМЕР_2 головою двору (головою домогосподарства) значилася ОСОБА_2 , яка була єдиним членом домогосподарства, і в особистій власності обліковувався житловий будинок 1991 року побудови, загальною площею 54 кв.м. і житловою-44 кв.м. (а.с. 15-16).

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «п.3.1. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у негосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними негосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у негосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до ч. 2 статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до п. 4 ч. 8 п. п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (яка припинила свою дію 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, у період забудови в 1918-1991 роках домоволодіння по АДРЕСА_1 , у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Таким чином, спадкодавцю ОСОБА_2 за життя правомірно належав будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач є спадкоємцем за заповітом майна, а саме будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , однак юридично його не оформила. Позивач вчинив дії по прийняттю спадщини та прийняв її подавши заяву до нотконтори, тому набув право і на будинок в порядку спадкування. Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на житловий будинок померлої порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, вирішує залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. А. Городівський