Справа № 504/1930/20
Номер провадження 2/504/475/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до АТ СК «АХА Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просив стягнути із відповідачів солідарно вартість матеріального збитку 44035 грн., витрати по проведенню експертного звіту про оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 2900 грн., відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору (т.1 а.с.1-5).

Ухвалою від 20.08.2020р. відкрито загальне позовне провадження у справі (т.1. а.с.62).

12.10.2020р. представник АТ «СК «АРКС» (попередня назва АТ «СК «АХА Страхування») надав відзив на позовну заяву (т.1 а.с.70-74).

05.03.2021р. відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву (т.1 а.с.172-175).

Ухвалою суду від 07.04.2021р. замінено неналежного відповідача АТ СК «АХА Страхування» на належного - АТ «СК «АРКС» (т.1 а.с.181)

06.05.2021р. після заміни відповідача представник відповідача АТ «СК «АРКС» повторно надав відзив на позовну заяву (аналогічний попередньому відзиву від 12.20.2020р.), (т.1 а.с.185-189)

27.09.2021р. до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог, а саме відмовляється від позовних вимог, заявлених до АТ «СК «АРКС» та просить стягнути заявлений розмір матеріальної та моральної шкоди тільки із ОСОБА_2 . Вказана заява була прийнята судом (т.1 а.с.246).

Надалі, ухвалою суду від 04.11.2021р. АТ «СК «АРКС» виключено із кола відповідачів у вказаній цивільній справі (т.2 а.с.6).

Ухвалою від 23.11.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2017р. біля 20:30 год. на виїзді із смт.Доброслав Лиманського району Одеської області, відбулося ДТП за участю транспортних засобів «Renault Logan» н/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ЗАЗ 110308-45» н/з НОМЕР_2 під його керуванням. Згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.03.2019р. водія автомобіля «Renault Logan» ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні даної ДТП. Автомобіль «ЗАЗ 110308-45» н/з НОМЕР_2 належить йому на праві власності та отримав механічні пошкодження. Відповідно до експертного звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 25.09.2017р. вартість заподіяного матеріального збитку власнику автомобіля «ЗАЗ 110308-45» склала 44035 грн. Витрати з проведення експертно-автотоварознавчого визначення майнової шкоди склали 2900 грн. Окрім матеріальної шкоди йому заподіяно моральної шкоди, яка виразилась в моральних стражданнях та душевних переживаннях, перенесеним ним внаслідок ДТП, пережитої особистої небезпеки для свого життя та за пошкодження його майна. Він позбавлений можливості користуватися автівкою, як засобом пересування, та спілкування з зовнішнім світом. Відповідачем йому було спричинено фізичного болю та душевних страждань у зв`язку із пошкодженням його майна. Моральну шкоду оцінює у 30 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив, в якому вказав, що вимоги позивача є необґрунтованими, позивач не надав для належного обґрунтування позову відповідні докази. Дійсно 07.07.2017р. сталося ДТП за його участі та постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.03.2019р. він був визнаний винний у скоєнні ДТП. Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду вказує, що йому на праві власності належить автомобіль «ЗАЗ 110308-45» н/з НОМЕР_2 , але жодного доказу цьому немає, підтвердження належності автомобіля позивачу відсутнє. Крім того, згідно страхового полісу №АК1084273 відносно транспортного засобу «Renault Logan» н/з НОМЕР_1 , за кермом якого він був, між АТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір страхування строк дії якого починався з 15.09.2016р. до 14.09.2017р.. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, має право на відшкодування. Тому вважає, що позивач повинен звертатися до страхової компанії. Питання про призначення авто-товарознавчої експертизи було поставлене в порушення процесуальних норм - права на його особисту участь. Крім того, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, а отже автомобіль визнається фізично знищеним. Позивач, стверджуючи про те,що йому завдано моральну шкоду не обґрунтував в чому саме полягає ця шкода, не доведено факт завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявності втрат немайнового характеру.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а відповідач ОСОБА_2 підтримав доводи відзиву та просив у задоволенні позову відмовити. В подальшому сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно копії постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.08.2017р., яка набрала законної сили, 07.07.2017р. о 20 год. 30 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Рено Логан» н/з НОМЕР_1 по а/д Одеса-Вознесенськ на 47 км.+450 м., перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію розмітки та скоїв зіткнення з т.з. «ЗАЗ 110908-45» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засобу отримали механічні ушкодження. ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави (т.1 а.с.9).

Відповідно до копії висновку №ED-25-11-2-789.17 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля ЗАЗ 110308-45, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 44035 грн. (т.1 а.с.10-30).

Інших доказів, стосовно заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 , позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем ОСОБА_1 не був наданий документ, що підтверджує право власності на транспортний засіб «ЗАЗ 110308-45» н/з НОМЕР_2 на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, або будь-який інший документ на автомобіль (реєстраційний документ на транспортний засіб, довіреність, договір оренди,свідоцтво право на спадщину тощо).

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено наступне: «Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Разом із тим, позивач документів, на підтвердження володіння транспортним засобом, які б давали йому право вимагати відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу, не надав.

Слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 , так і представник АТ «СК «АРКС» (виключений із кола відповідачів) у своїх відзивах неодноразово наголошували на відсутність у позивача документів на підтвердження того, що він є власником автомобіля «ЗАЗ 110308-45» н/з НОМЕР_2 , також представник АТ «СК «АРКС», відповідно до ч.1 ст.93 ЦПК України, ставив перед позивачем ОСОБА_1 питання стосовно того яким документом підтверджено, що транспортний засіб належав йому на праві власності на момент ДТП, яка сталася 07.072017р. Разом із тим, позивач ОСОБА_1 своїм правом на надання відповіді на відзиви не скористався, відповіді на поставленні перед ним питання не надав, підстав для відмови від надання відповідей не навів.

Крім того, у постанові Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.08.2017р. вказано лише те, що під час ДТП автомобіль «ЗАЗ 110308-45» н/з НОМЕР_2 перебував під керуванням ОСОБА_1 , тобто написання прізвища, вказане у постанові різниться від написання прізвища позивача « ОСОБА_4 », згідно паспорту громадянина України. Доказів того, що ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про виправлення описки у вказані постанові, не надано. Відтак суд не може прийти до однозначного висновку, що саме позивач керував транспортним засобом під час ДТП, доказів супротивного суду не надано.

Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення саме його прав та інтересів внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв`язку із чим стягнення коштів на його користь є неможливим.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволенню не підлягає, судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 5, 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя Жовтан П. В.