Справа № 152/87/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 березня 2022 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Роздорожна А.Г.

за участі секретаря судового засідання - Сербіної М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

вимоги позивача: про відшкодування шкоди, завданої злочином

учасники справи не викликалися

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому вказав, що 12 листопада 2020 року близько 13 години ОСОБА_2 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , на межі із земельною ділянкою, що належить позивачу (кадастровий номер :03:005), на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, підбігши до позивача, наніс йому близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови, спричинивши при цьому позивачу тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка, відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 14-к від 2 серпня 2021 року, за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я. Вироком Шаргородського районного суду від 24 грудня 2021 року у справі № 152/1266/21, відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. В результаті спричинених тілесних ушкоджень позивач перебував на лікуванні в різних закладах охорони здоров`я Вінницької області, в зв`язку з чим поніс певні витрати, які складаються із придбання ліків, продуктів харчування. Позивач вважає, що відповідачем порушено його конституційні права на повагу до гідності особи, особисту недоторканість, які декларовані і гарантовані у Конституції України. Крім цього, неправомірними діями відповідача позивачу також заподіяна моральна шкода. Так, в результаті заподіянння позивачу тілесних ушкоджень були порушені його звичні життєві стосунки та ритм життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в сумі 78500 грн. Саме такий розмір позивач вважає розумним та справедливим. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 4069,46 грн та моральну шкоду в розмірі 78500 грн, а всього на загальну суму 82569,46 грн. (а.с.2-3).

2. На підтвердження позовних вимог позивач надав копію пенсійного посвідчення, копію вироку Шаргородського районного суду Вінницької області, копії консультативних висновків, копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, копії консультативних висновків спеціаліста, копію електронного направлення, копії листків непрацездатності, копії чеків.

3. 16 лютого 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він вказує, що з позовом не згоден, вважає його таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Зазначив, що дійсно, 24 грудня 2021 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області він визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. Засуджений він за те, що 12 листопада 2020 року близько 13 год. перебуваючи в АДРЕСА_1 . На грунті раніше виниклих неприязних відносин умисно наніс близько 4 ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_1 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14к від 2 серпня 2021 року у позивача мали місце тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я. Висновок був підтверджений і висновком експертів комісійної медичної експертизи від 16 листопада 2021 року, в якому також зазначено, що тривале (понад 21 добу) перебування позивача на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не може бути прийнято до уваги при судово-медичній оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки таке тривале лікування не пов`язане з характером і клінічними проявами названих вище тілесних ушкоджень, а може бути пояснено лікувально-діагностичною тактикою та наявністю супутніх захворювань. Відповідач вважає, що вищевказні факти є преюдіційними і не підлягають оспорюванню в іншому процесі. Відтак, обставина, яка зазначена в позовній заяві про те, що «в результаті спричинених позивачу тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні в різних закладах охорони здоров`я Вінницької області в зв`язку з чим поніс певні витрати, які складаються із придбанням ліків та продуктів харчування» з 13 листопада 2020 року по 18 січня 2021 року протиріччять встановленому факту, що тривалість лікування позивача не була пов`язана з отриманими тілесними ушкодженнями, а з наявністю у нього супутніх захворювань. Факт наявності супутніх захворювань підтверджується самим позивачем документально-наявним в додатку до позову пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 . Позивач на підтвердження матеріальної шкоди, заподіяної йому кримінальним правопорушенням, надав фіскальні чеки та квитанції за медичне обстеження (рентген та СКТ) та придбаних медикаментів на суму 4069,46 грн, проте не надав жодного доказу на підтвердження того, які саме ліки та медичні препарати відповідно призначень лікарів були придбані за особисті кошти та на яку суму; з числа фіскальних чеків наданих в якості доказів, придбання ліків відповідають призначенням лікарів лише на суму 785,62 грн, але невідомо чи вони були придбані за особисті кошти. Решта фіскальних чеків на суму 2163,84 грн не можуть прийматись до уваги взагалі, оскільки відсутні призначення лікарів щодо застосування цих ліків. Відповідачем визнаються витрати позивача лише частково, а саме на суму 220 грн за рентген черепа та 900 грн за СКТ головного мозку. Також, відповідач не погоджується з розміром моральної шкоди, виходячи з характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні йому легких тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, і виходячи з яких критеріїв він оцінює її розмір, а лише зазначив, що «цей розмір визначений виходячи з того, що з вини відповідача йому завдана і продовжує завдаватись значна матеріальна шкода (продовжує лікуватись); в основу розрахунку покладено розмір мінімальної заробітної плати за кожний місяць, починаючи з моменту спричинення позивачу тілесних ушкоджень і по нинішній день». Позивач не пояснює чому розрахунок моральної шкоди складається «за кожний місяць, починаючи з моменту спричинення тілесних ушкоджень і по нинішній день». Адже, з наданих позивачем доказів його лікування та звернення на консультації до лікарів, випливає, що останнє звернення датоване 28 січня 2021 року. Після цієї дати жодного підтвердження того, що він звертався за медичною допомогою з приводу наслідків ЗЧМТ позивач суду не надав. В консультативному висновку лікаря-консультанта нейрохірурга ОСОБА_3 КНП «ВОКПП ім. академіка О.І.Ющенко» від 3 грудня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 від МРТ головного мозку в тканинному та судинному режимах утримується, від повторного СКТ головного мозку також утримується, тому на думку відповідача, позивач відчував себе задовільно і не вважав за потрібне продовжувати лікування наслідків ЗЧМТ. Виписка з медичної картки амбулаторного хворого від 17 грудня 2020 року та 28 січня 2021 року свідчить про його звернення до Шаргородського центру первинної медико-санітарної допомоги не лише з приводу наслідків ЗЧМТ, а й у зв`язку із іншими супутніми захворюваннями. Лікар ОСОБА_4 рекомендувала позивачу консультації офмальтолога, нейрохірурга, ЛОРа, невролога, а також проведення МРТ головного мозку. Проте, жодних доказів на виконання рекомендацій лікаря після 28 січня 2021 року позивач не надав. Твердження позивача, що він лікується «починаючи з моменту спричинення тілесних ушкоджень і по нинішній день» спростовується наданими ним же доказами. Адже, як його звернення до лікарів (останнє 28 січня 2021 року) так і надані фіскальні чеки про придбання ліків свідчать, що лікування позивача закінчилось ще в грудні 2020 року (останній фіскальний чек датований 18 грудня 2020 року). Тому, відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 78500 грн є безпідставними, нічим не підтвердженими, а тому не можуть підлягати задоволенню. Щодо судових витрат, то відповідач вказав, що в позові зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи які вже поніс позивач, становлять 5992,40 грн, що складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу (без розмежування яка сума за що сплачена). В додатку до позовної заяви зазначено про наявність квитанцій про сплату судового збору, однак копій цих квитанцій відповідачеві не надано. Відповідач просить позов задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 1120 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди (за проведення рентгену черепа та СКТ головного мозку), залишивши без задоволення позовні вимоги в іншій частині, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами (а.с.44-48).

4. 3 березня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому він вказує, що надані ним суду фіскальні чеки є належними та допустимими доказами в розумінні діючого ЦПК України і не потребують надання додаткових доказів щодо їх походження. В будь-якому разі зазначені кошти витрачені у зв`язку із протиправними діями відповідача, охоплюються поняттям «матеріальна шкода», а тому підлягають стягненню з винної особи. Думка відповідача про необхідність, додання додаткових доказів щодо походження витрачених коштів не узгоджується із приписами зазначеного кодексу та спрямована на ухилення від відповідальності за свої дії. Неправомірними діями відповідача спричинено позивачу суттєву моральну шкоду, оскільки вони призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушення нормального життя позивача виразилось та продовжує виражатись у довготривалому лікуванні; участь у допитах, проведенні низки судових експертиз та інших слідчих діях на досудовому слідстві; участь в судових засіданнях, що являється порушенням звичайного ритму життя. Крім цього, провести повноцінне лікування сьогодні позивач не має можливості через відсутність коштів, що також є результатом протиправних дій відповідача, оскільки оформитись на роботу не має змоги за станом здоров`я. Щодо безпідставності, на думку відповідача, стягнення з нього на користь позивача сплаченого ним судового збору вказує, що останній в розмірі 992,40 грн був сплачений позивачем за задоволення позовної вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 78500 грн, а судовий збір за задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 4069,46 грн позивачем не сплачувався в силу пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», про що у позовній заяві міститься відповідна ремарка. Вважає наведені доводи і міркування відповідача безпідставними, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.49-50).

5. Заперечення від відповідача станом на день ухвалення рішення до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою суду від 26 січня 2022 року задоволено заяву про самовідвід судді Соколовської Т.О. у розгляді цієї цивільної справи та передано цивільну справу до канцелярії Шаргородського районного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шаргородського районного суду Вінницької області в порядку, передбаченому частиною третьою статті 14 ЦПК України.

8. Ухвалою судді від 1 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 22 лютого 2022 року відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк до 8 березня 2022 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.36).

9. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду міським головою Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області інформацією, відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана в позові (а.с.35). Згідно з поштовим повідомленням, відповідач отримав вказані документи 7 лютого 2022 року (а.с.41).

10. 16 лютого 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він вказує, що з позовом не згоден, вважає його таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. (а.с.44-48). З додатків, доданих до відзиву, вбачається, що відзив 16 лютого 2022 року було направлено відповідачу (а.с.42-43).

11. 3 березня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому він вказує, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.49-50). 9 березня 2022 року відповідь на відзив була направлена відповідачу поштою (а.с.51-52).

12. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

13. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

14. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

15. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

16. Згідно з копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 від 13 квітня 2021 року, позивач є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання (а.с.7).

17. Відповідно до копії вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2021 року, ОСОБА_2 12 листопада 2020 року близько 13-00 год, перебуваючи в АДРЕСА_1 , а саме на межі із земельною ділянкою ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:005), на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, підбігши до ОСОБА_1 , який знаходився на власній земельній ділянці біля трактора, наніс близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_1 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14-к від 2 серпня 2021 року у ОСОБА_1 мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Цим вирок суду відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. Вирок набрав законної сили 24 січня 2022 року (а.с.8-11).

18. Згідно з копією консультативного висновку від 17 листопада 2020 року, виданого КНП «ВОКЛП ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», позивачу встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, цефалічний синдром (а.с.12).

19. Відповідно до копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17 листопада 2020 року та від 19 листопада 2020 року, позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Шаргородська ЦРЛ» з 12 листопада 2020 року по 19 листопада 2020 року, з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, виражений цефалгічний вистубуло - атактичний синдром, осадження та підшкірні гематоми волосяної частини голови та лоба, забій грудного відділу хребта (а.с.13-14).

20. Згідно з копією консультативного висновку спеціаліста від 18 січня 2021 року, виданого Шаргородською ЦРЛ, позивачу встановлено діагноз цефалгічний вистубуло - атактичний синдром (а.с.15).

21. Відповідно до копії консультативного висновку спеціаліста від 17 грудня 2020 року, виданого КНП «Шаргородська ЦРЛ», позивачу встановлено діагноз: стан після перенесного ЗЧМТ, струсу головного мозку (12 листопада 2020 року), вестебуло - атактичний синдром (а.с.16).

22. Згідно з копією консультативного висновку від 3 грудня 2020 року, виданого КНП «ВОКЛП ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», позивачу встановлено діагноз струс головного мозку без відкритої внутрішньочерепної рани, цефалгічний синдром (а.с.17).

23. Відповідно до копії виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17 грудня 2020 року, виданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги», позивачу встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку без відкритої внутрішньої рани, вестебуло - атактичний цефалгічний синдром (а.с.18).

24. Згідно з копією виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17 грудня 2020 року, виданої КНП «Шаргородський районний центр первинної медико - санітарної допомоги», позивачу встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, виражений цефалгічний вестебуло - атактичний синдром, УКГ, атеросклеротичний міокардіосклероз (а.с.19).

25. Відповідно до копії електронного направлення від 25 серпня 2021 року №7896-6021-2661-4938, позивача направлено на консультацію до невролога з діагнозом ЗЧМТ, виражений цефалгічний вестебуло - атактичний синдром, струс головного мозку, міокардіосклероз (а.с.20).

26. Згідно з копією листка непрацездатності серії АДФ №511395 від 19 листопада 2020 року, виданого КНП «Шаргородська центральна районна лікарня», позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 12 листопада 2020 року до 19 листопада 2020 року (а.с.21).

27. Відповідно до копії листка непрацездатності серії АКА №407487 від 20 листопада 2020 року, виданого КНП «Шаргородський районний центр первинної медико - санітарної допомоги», позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 20 листопада 2020 року до 11 грудня 2020 року (а.с.22).

28. Згідно з копією листка непрацездатності серії АЛА №157620 від 15 січня 2021 року, виданого КНП «Шаргородський районний центр первинної медико - санітарної допомоги», позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 15 січня 2021 року до 22 січня 2021 року (а.с.23).

29. Відповідно до копії листка непрацездатності серії АЛА №138631 від 18 грудня 2020 року, виданого КНП «Шаргородський районний центр первинної медико - санітарної допомоги», позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 18 грудня 2020 року до 7 січня 2021 року (а.с.24).

30. Згідно з копіями чеків, за період з 13 листопада 2020 року по 10 вересня 2021 року, позивачем було сплачено 4069,46 грн для придбання ліків в аптеці (а.с.25-27).

31. Підставою даного позову є визнання відповідача винуватим у вчиненні кримінального правопорушення відносно позивача та заподіяння таким чином позивачу матеріальної та моральної шкоди.

32. Перешкод для пред`явлення позову про відшкодування шкоди, завданої злочином судом не встановлено.

V. Оцінка Суду.

33. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

34. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

35. Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

36. Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

37. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

38. Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

39. Згідно з роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

40. При ухваленні вироку від 24 грудня 2021 року Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 12 листопада 2020 року близько 13-00 год, перебуваючи в АДРЕСА_1 , а саме на межі із земельною ділянкою ОСОБА_1 (кадастровий номер :03:005), на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, підбігши до ОСОБА_1 , який знаходився на власній земельній ділянці біля трактора, наніс близько чотирьох ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_1 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14-к від 2 серпня 2021 року у ОСОБА_1 мало місце тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

41. За таких обставин суд вважає, що неправомірними діями відповідача за фактом нанесення 12 листопада 2020 року тілесних ушкоджень позивачу, останньому спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, яку позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо нього.

42. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості завданих травм, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, та керуючись принципами розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 10000 грн, яка, на думку суду, є достатньою для відшкодування.

43. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

44. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

45. Відповідач визнав, що внаслідок його неправомірних дій, позивачу завдано матеріальних збитків на суму 1120 грн (за проведення рентгену черепа та СКТ головного мозку). Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

46. Суд також звертає увагу, що наданий позивачем фіскальний чек від 10 вересня 2021 року (ТОВ «АТБ-Маркет») на суму 159,10 грн не є належним та не допустимим доказом про заподіяння відповідачем матеріальних збитків і моральних страждань, заподіяних внаслідок злочину. З даного фіскального чеку видно, що позивач придбавав продукти харчування, а не ліки для лікування. Решта чеків на придбання ліків в аптеках в період після вчиенння кримінального правопорушення, тобто з 13 листопада 2020 року по січень 2021 року на загальну суму 2790,36 грн є належними та допустимими доказами понесених позивачем витрат на лікування у зв`язку із заподіяними йому тілесними ушкодженнями.

47. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме: в частині стягнення моральної шкоди в сумі - 10000 грн, а в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі - 3910,36 грн.

VI. Розподіл судових витрат.

48. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

49. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

50. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду в частині стягнення матеріальної шкоди, то витрати по сплаті судового збору в цій частині слід стягнути з відповідача на користь держави. Судові витрати у виді судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно дозадоволених позовних вимог в сумі 188,55 грн.

51. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то будь-яких документальних підтверджень про такі витрати позивача матеріали справи не містять. Відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З цих підстав, керуючись

статтями 12, 13, 77, 78, 82, 141, 247, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 3910 (три тисячі дев`ятсот десять) грн 36 коп. та моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 188 (сто вісімдесят вісім) грн 55 коп.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Повне рішення складено 28 березня 2022 року.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_3 , ід.№ НОМЕР_1 , зареєстрований мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, зареєстрований мешканець АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА