РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1234/21

14 березня 2022 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О.С.

з участю секретаря судових засідань Забейди А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. та судові витрати на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона є донькою ОСОБА_3 , якому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 04.06.2020 року, було заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть останнього. Вказує, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09.04.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Згідно вироку суду, ОСОБА_2 , 04.06.2020 року о 17 год. 24 хв. завідомого залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_3 , який перебував в небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм під час дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказує, що винними діями ОСОБА_2 , їй завдана значна моральна шкода, яка виразилася у фізичних та душевних стражланнях у зв"язку зі смертю її батька. З урахуванням характеру, обсягу і тривалості завданих їй фізичних і душевних страждань, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, завдану їй моральну шкоду оцінює у 500 000 грн.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з"явилися, представник скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказав, що підтримує відзив на позов, щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу заперечує, оскільки вони не обгрунтовані.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивачки моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 135 КК України, в розмірі 15 000 грн. Вказує, що позовні вимоги позивача обгрунтовані тим, що моральна шкода заподіяна ОСОБА_1 через настання смерті ОСОБА_3 , який був її батьком, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , однак вказане обгрунтування є безпідставним, оскільки смерть ОСОБА_3 не перебуває у причинному зв`язку із вчиненням ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за яке його засуджено. Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з нього судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді, не визнає, і просить суд в цій чатині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить й відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ", є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1 від 16.02.1990 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09.04.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України на підставі якої призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки, і застосувавши статті 75, 76 КК України звільнено останнього від відбування основного покарання з випробуванням - встановивши йому іспитовий строк терміном 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20 липня 2021 року вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року залишено без змін.

Відповідно до вказаного вироку суду, ОСОБА_2 04 червня 2020 року, приблизно о 17 год. 24 хв., у світлу пору доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Mercedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Степанській в м. Костопіль Рівненської області в напрямку с. Корчів`я Костопільського району, поблизу будинку №88 вищевказаної вулиці, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїздну частину справа наліво відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , завідомого залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_3 , який перебував в небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм під час дорожньо-транспортної пригоди і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди ушкоджень велосипедист ОСОБА_3 - помер.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 08.09.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000296 від 04.06.2020, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч 1 та ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди ", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності

по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання

заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без

вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених

законодавством.

Таким чином, причинний зв`язок з`ясовується між причиною, тобто протиправністю поведінки, та шкодою як наслідком. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком саме його поведінки.

Позивач у позовній заяві вказує, що винними діями ОСОБА_2 , їй завдана значна моральна шкода, яка виразилася у фізичних та душевних стражланнях у зв"язку зі смертю її батька.

Однак, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та встановлено, що настання смерті ОСОБА_3 не перебувало у причинному зв`язку із залишенням його ОСОБА_2 у небезпеці.

Вказаним вище вироком суду встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала від поєднаної травми грудей, живота та органів заочеревинного простору з ушкодженням внутрішніх органів (аорти, печінки, правої нирки), що призвело до масивної внутрішньої кровотечі та різкого обезкровлювання організму. Між спричиненням потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, судом всатновлено, що смерть потерпілого ОСОБА_3 настала в результаті отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і причинного зв`язку між смертю ОСОБА_3 та винної поведінки відповідача, яка полягала у залишенні у небезпеці потерпілого ОСОБА_3 і ненаданні йому допомоги, в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставни, суд приходить до переконання про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Однак, суд приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову, а саме стягнення моральної шкоди, спричиненої позивачу вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України.

Суд також погоджується і з визначеним відповідачем розміром такої шкоди, враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності.

Така ж позиція і Великої палати Верховного Суд, що викладена у Постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, в якій Велика палата дійшла до правового висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову і з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги було надано: договір про надання правничої допомоги, ордер та квитанцію №4 про здійснення оплати у розмірі 5000 грн.

Відповідно до зазначених вище документів позивачем було понесено 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 було пред`явлено позов до ОСОБА_2 на загальну суму 500000 грн., судом задоволено позовні вимоги на суму 15000 грн., що становить 3 відсотків від ціни позову.

Враховуючи, що відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то з відповідача підлягає до стягненню на користь позивача витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 150 гривень 00 копійок.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір у розмірі 150 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,12,13, 81,82, 141, 247, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Текст рішення складено 17 березня 2022 року

СуддяО. С. Цвіркун