Справа № 509/2621/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області

про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання органу приватизації прийняти рішення про приватизацію квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,-

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Таїровської селищної ради, в якому просить визнати незаконною відмову органу приватизації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області в приватизації ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати орган приватизації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області прийняти рішення про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 з 22.11.2007 року. Проживає з доньками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в квартирі з 27.05.2014 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована в квартирі з 06.03.2017 року.

13.07.2016 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у цивільній справі №509/1239/16-ц визнано за ОСОБА_5 , право користування та право проживання у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись своїм правом на приватизацію житла, 08 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області із заявою на приватизацію вказаної квартири.

За результатами розгляду заяви листом селищного голови Таїровської селищної ради Хасаєва Т.Х. від 28.04.2021 року за № 0522 їй відмовлено у приватизації квартири, оскільки вона нібито не в повному обсязі надала документи для безоплатної приватизації державного житлового фонду, а саме: довідки про реєстрацію місця проживання; копію ордера про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання нею і членами її сім`ї житлових чеків; підпис керівника підприємства по обслуговуванню житла на заяві на приватизацію житла.

Вважає відмову відповідача в проведенні приватизації квартири порушенням своїх прав на житло, і посилаючись на вимоги ст. 9 Житлового Кодексу УРСР, Закону України від 19 червня 1992 року №2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду», прошить задовольнити позов, визнати відмову в приватизації квартири- незаконною та просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме провести приватизацію квартири.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні не з`явились, позов підтримали.

Представник Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

За ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартири (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання та утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно із ч.11 ст. 8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир, вирішуються судом.

З аналізу вимог ст. 1 ЦПК України та ст. 2 КАС України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та (або) органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи, оскільки за своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року у справі №509/1239/16-ц, яким визнано за ОСОБА_5 право користування та право проживання у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_2 зареєстрована і постійно проживає з неповнолітніми доньками.

У такому випадку це спір про право цивільне, хоч у ньому й бере участь суб`єкт публічного права, адже спірні правовідносини врегульовано нормами ЖК УРСР і стосуються захисту житлових прав особи, що є вирішальним.

У таких спорах Таїровська селищна рада реалізує свої повноваження власника державного житлового фонду, тобто перебуває з ОСОБА_1 , не в публічно-правових, а у приватно-правових відносинах.

Тому, дана справа про зобов`язання провести приватизацію належної ОСОБА_2 квартири розглядається в порядку цивільного судочинства.

Частиною 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир, будинків у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 в приватизації квартири не звернув уваги на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.07.2016 року, коли судом було визнано за позивачем право користування та право проживання у спірній квартирі, іншого житла вона не має, що підтверджується витягом з державного реєстру. Площа спірного житлового приміщення не перевищує норму безоплатної приватизації.

З огляду на те, що на спірну житлову площу окрім ОСОБА_1 ніхто не претендує, спірна квартира є єдиним об`єктом нерухомого майна, позивач вселилася у житло на законних підставах і протягом тривалого часу (з листопада 2007 року) добросовісно використовує квартиру як єдине житло, а тому її права мають бути захищені судом.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду і на підставі ст.ст. 19, 47 Конституції України, ст. 345 ЦК України, ст. ст. 9, 58-59 Житлового Кодексу України, ст.ст. 2, 3, 8 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, ст.ст. 2, 4, 6-13, 81-82, 89, 263 ЦПК України, просить визнати незаконною відмову органу приватизації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області в приватизації ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати орган приватизації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області прийняти рішення про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд вважає вимоги ОСОБА_1 законними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 81-82, 89, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання відмови у приватизації квартири незаконною та зобов`язання органу приватизації прийняти рішення про приватизацію квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - задовольнити.

Визнати незаконною відмову органу приватизації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області в приватизації ОСОБА_1 квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати орган приватизації Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області прийняти рішення про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.І.Бочаров