Справа № 210/446/21
провадження №2/216/719/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бутенко М.В.
за участю секретаря судового засідання Клименко О.В.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.
Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 06.05.2021 року, справу призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 30.09.2021 року підготовче судове засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 просить суд винести рішення, яким розірвати Договір довічного утримання (догляду) укладеного 14 серпня 2020 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіною К.А., за реєстровим номером 817, застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання , визнавши за позивачкою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , скасувавши її обтяження за №37769357 від 14.08.2020 року.
Позивач та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`явився, судові повістки направлені йому за адресами зазначеними в позовній заяві не отримує, інформації щодо інших адрес для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав суду жодної заяви або клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди сторони позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи (а.с.5-12), що 14 серпня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбувся нотаріально посвідчений договір довічного утримання, що був оформлений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіною К.А., реєстраційний № 817. За умовами договору довічного утримання позивач ОСОБА_1 , як «відчужувач», передала у власність «набувачу» ОСОБА_2 , а «набувач» прийняв від позивача у власність двокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, взамін чого ОСОБА_2 зобов`язався надавати позивачу ОСОБА_1 довічне матеріальне забезпечення, а також усі види догляду на умовах, встановлених даним договором. Згідно ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на вищевказану квартиру виникло у набувача ОСОБА_2 з моменту державної реєстрації цих прав, яка проведена нотаріусом одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору шляхом видачі набувачу витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до умов договору довічного утримання (п.4) відповідач зобов`язаний надавати позивачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). Грошова оцінка матеріального забезпечення, яка сплачується позивачу відповідачем складає 2000,00 грн. (дві тисячі) гривень на місяць. Дана сума повинна сплачуватись відповідачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця на користь позивача. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеного законом. Догляд, що надається відповідачем, включає в себе: забезпечення харчуванням, необхідним одягом , лікарськими засобами, надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників, лікарів, медичних сестер тощо, надання побутових послуг, налагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, прання та прасування білизни один раз на 10 днів, прибирання квартири один раз на 14 днів, ремонт побутової техніки, оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі «відчужувача», надання будь якої іншої допомоги, вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення «відчужував» всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо. Для довічного проживання «відчужувачу» надається квартира, яка є предметом даного договору. Набувач зобов`язаний у разі смерті «відчужувача» поховати її.
Згідно п.6 договору нерухомість перебувала у належному технічному стані, прихованих дефектів, недоліків, самочинних перепланувань в квартирі не було, квартира була придатною для використання за призначенням. Квартира, що відчужується, оглянута Набувачем до підписання даного договору. На момент огляду будь яких недоліків, які перешкоджали б іі використанню за призначенням не виявлено. Набувач заявив, що не має будь яких претензій до відчужувача з приводу якісних технічних характеристик відчужуваної квартири.
За п.7 договору, набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти квартиру, передану йому за договором довічного утримання (догляду),укладати договори застави (іпотеки) щодо квартири, передавати її у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На квартиру, передану набувачеві за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнене протягом життя відчужувача. Втрата (знищення), пошкодження квартири, яку було передано набувачеві, не є підставою для припинення чи зменшення обсягу його обов`язків перед відчужувачем.
Після оформлення договору довічного утримання відповідач запропонував позивачу зробити в квартирі косметичний ремонт, зробити більш привабливою для проживання. Позивач не заперечувала, але як виявилось відповідач розтрощив всю квартиру: виніс ванну, мийку, газову плиту, відкрутив батареї, викинув міжкімнатні двері, виніс меблі, після чого перестав щось робити в ній, мотивуючи відсутністю грошей. Таким чином квартира не придатна для користування за призначенням. Комунальні платежі по квартирі відповідач не сплачує, є борги.
З часу оформлення договору довічного утримання відповідач не надає позивачу матеріального забезпечення, інших видів догляду, передбачених умовами договору. На прохання позивача привезти питну воду, або лікувальну мінеральну воду (у відповідача є у наявності машина) каже щоб позивачка пила з крану. Щодо інших потреб повна відмова: продукти харчування не приносить, ліки не купує, по домашньому господарству не допомагає. Не реагує на жодні потреби позивача, посилаючись на відсутність грошей та часу. Позивач зрозумівши, що відповідач не має наміру виконувати умови договору довічного утримання, пропонувала йому розірвати договір у добровільному порядку, але він відмовився.
За станом здоров`я позивачу тяжко пересуватись, вона має захворювання колінних суглобів, серця, нирок, що підтверджується довідкою медичного закладу. В даний час позивачка самотужки обслуговує себе, або звертається до сусідів та знайомих.
27.10.2020 року позивачка звернулась із заявою до Криворізького відділення поліції щодо неправомірних дій відповідача, але отримала відповідь що має звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, оскільки між позивачкою та відповідачем склалися цивільно-правові відносини.
До цього часу відповідач не привів квартиру в первісний стан, чим заблокував використання квартири за призначенням. Своїх обов`язків за договором довічного утримання відповідач не виконує, матеріального забезпечення не надає, не забезпечує позивача доглядом, допомогою, харчуванням, що свідчить про невиконання відповідачем істотних умов договору. Оскільки відповідач не бажає розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку, позивачка змушена була звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на ст. 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного вид), а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я.
Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленному порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Частиною 1 ст. 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Таким чином, розірвання договору довічного утримання (догляду) за рішенням суду на вимогу відчужувача, можливе за умови невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими належними та допустимими доказами, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та задоволення їх в повному обсязі.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач не сплачувала судовий збір при подачі позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 908,00 грн. по сплаті судового збору.
Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 4, 13, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-283,352-355 ЦПК України, ст.ст.3, 15,16, 613, 626-629, 638, 653, 744-746,749,755,756 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.
Розірвати Договір довічного утримання (догляду) укладений 14 серпня 2020 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Умріхіною К.А., за реєстровим номером 817, застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, визнавши за позивачкою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , скасувавши її обтяження за №37769357 від 14.08.2020 року.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про сторін:
Позивачка: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .
Головуючий суддя: М. В. БУТЕНКО