Справа № 450/5053/21 Провадження № 2/450/609/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"09" лютого 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом адвоката Кіт Христини Ігорівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія - Актив»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, про (предмет позову) визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

суд постановив таке рішення:
підстава позову (позиція позивача):
Представник позивача, адвокат Кіт Х.І. звернулася в Пустомитівський районний суд Львівської області з даним позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 15 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 26716 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Юридична компанія «Дія - актив» заборгованості в розмірі 25610,00 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуваний виконавчий напис №26716 від 15.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. з порушенням вимог законодавства, оскільки у приватного нотаріуса відсутні правові підстави (умови) для вчинення виконавчого напису, жодних документів з цього приводу та жодних повідомлень від відповідача (кредитора) та приватного нотаріуса Бригіди В.О. про начебто існуючу заборгованість на адресу позивача ОСОБА_1 не надходило, що є суттєвим порушенням прав позивача. Відтак наявні підстави стверджувати про незаконне використання його персональних даних та створення штучного боргового зобов`язання.

Про вчинений виконавчий напис позивачу стало відомо внаслідок отримання інформації з електронного додатку «Дія», в якому було оприлюднено відомості про відкрите виконавче провадження з метою примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису.

Так, 20.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. відкрито виконавче провадження №67189190 з примусового виконання виконавчого напису №26716 від 15.09.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТзОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» у розмірі 25 610,00 грн.

Вважає, що виконавчий напис №26716 від 15.09.2021 року вчинений без дотримання Закону України «Про нотаріат», оскільки вчинений всупереч безспірності заборгованості та всупереч Порядку вчинення нотаріальних дій, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинено з метою задоволення вимог кредитора ТзОВ «Юридична компанія «Дія - Актив», однак жодних нотаріально посвідчених договорів з цим кредитором ОСОБА_1 не підписував та не укладав, позивачу невідома вказана фінансова установа, оскільки такий не вступав з цим кредитором в правовідносини. При цьому повідомлень про відступлення права вимоги за будь яким кредитним договором позивач теж не отримував. Також позивачу невідомо на підставі якого договору нарахована заборгованість у розмірі 25610,00 грн., які строки включені в право вимоги.

Відтак, приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення кредитної заборгованості, оскільки вона не є безспірною, відповідачем не було надано документів, які б вказували на безспірність заборгованості, яка є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, законодавством не передбачено здійснення виконавчого напису за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що свідчить про те, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог законодавства про безспірність заборгованості. Позивач із розрахунком суми заборгованості, встановленим виконавчим написом від 15.09.2021 року №26716 не погоджується.

Таким чином, нотаріус не пересвідчився чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в переліку, та чи подані всі передбачені Переліком документи.

Враховуючи вищевикладені обставини, зазначає, що виконавчий напис від 15.09.2021 року № 26716, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. за відсутності правових підстав та без дотримання принципу спірності, а відтак, наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. З цих підстав просить позовні вимоги задоволити, а також вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечує про ухвалення заочного рішення у справі.

В судове засідання представник позивача, адвокат Кіт Х.І. не з`явилася, 08.02.2022 року подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, за наявними в матеріалах справи доказами.

Позиція відповідача: відповідач ТОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції, яку згідно поштового повідомлення було отримано.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин, та виходячи із принципу змагальності цивільного судочинства (ст. 12 ЦПК України ), та тим самим фактично відмовився від захисту своїх прав в суді.

В судове засідання явки уповноваженого представника не забезпечив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не скеровував.

Позиція третіх осіб:
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович 25.01.2022 року скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив ухвалити рішення по даній справі згідно вимог чинного законодавства.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович належним чином повідомлявся про розгляд справи, пояснень до суду не скеровував.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 25.11.2021 року ухвала про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду; 25.11.2021 ухвала суду про забезпечення позову; 01.12.2021 року клопотання представника позивача про долучення документів до матеріалів справи; 17.12.2021 року клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу; 17.12.2021 року клопотання представника позивача; 21.12.2021 року ухвала судового засідання; 25.01.2022 року клопотання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О.; 08.02.2022 року клопотання представника позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 15.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 26716, про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №UP9988549 від 04.03.2020 року, номер кредиту в інформаційно телекомунікаційній системі компанії U5008541, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія - Актив».

Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.03.2020 року по 06.08.2021 року. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом складає 25610,00 грн. та складається із суми заборгованості за кредитним договором 24960,00 грн., в тому числі:

- простроченої заборгованості за сумою кредиту 13000,00 грн.;

- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11960,00 грн.;

а також плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650,00 грн.

Одночасно з позовною заявою адвокат Кіт Христина Ігорівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вказаного вище оскаржуваного виконавчого напису.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.11.2021 року суд зупинив стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 15.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 26716, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» заборгованості в розмірі 25610,00 грн., що здійснюється відповідно в межах виконавчого провадження ВП №67189190, відкритого 20.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А.

З оскаржуваного виконавчого напису судом встановлено, що при вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Як встановлено з матеріалів цивільної справи, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична Компанія «Дія - Актив» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. із заявою №219361/2021 про примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документу.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича від 20.10.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67189190 про примусове виконання виконавчого напису №26716 від 15.09.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» заборгованості в розмірі 25610,00 гривень.

Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

-якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

-за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідно до пункту 10 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно розміру заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 Переліку посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 на час його застосування, а саме 15.09.2021 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02. 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, в тому числі до кредитного договору №UP9988549 від 04.03.2020 року, номер кредиту в інформаційно телекомунікаційній системі компанії U5008541, оскільки такий нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, оскаржуваний представником позивача виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. не на оригіналі нотаріально завіреного кредитного договору, а на Договорі №UP9988549 від 04.03.2020 року, номер кредиту в інформаційно телекомунікаційній системі компанії U5008541, який був укладений позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпозика». Однак, оскаржуваний виконавчий напис вчинений з метою задоволення кредитора ТОВ «Юридична компанія «Дія - Актив». Жодних нотаріально посвідчених договорів з ТОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» Ваславик В.В. не підписував та не укладав, позивачу невідома вказана фінансова установа, оскільки у правовідносини з цим кредитором позивач не вступав. Повідомлень про відступлення права вимоги за будь яким кредитним договором від ТОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» не отримував. Також позивач не був повідомлений та не отримував жодних повідомлень та вимог від ТзОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» та/або від приватного нотаріуса про наявність заборгованості з визначеною грошовою вимогою, яка підлягає виконанню, та необхідність її погашення.

Доказів протилежного відповідачем не представлено, а судом не здобуто.

Вказане підтверджує той факт, що зазначена заборгованість є спірною, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, на момент вчинення виконавчого напису, 15.09.2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення.

Згідно з позицією, викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Відповідачем та третьою особою не було надано суду документів, зокрема, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд вважає, що у нотаріуса не було підстав вважати про наявність безспірної заборгованості та дотримання інших умов, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а відтак доводи позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли підтвердження під час розгляду цивільної справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, при вчиненні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

З приводу стягнення судових витрат судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, та підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 08.10.2020 року військовою частиною НОМЕР_2 , що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Також в позовних вимогах адвокат Кіт Христина Ігорівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві представник позивача, адвокат Кіт Х. І. відповідно до п.9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомила, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи складає 5000,00 грн.

На підтвердження понесення судових витрат стороною позивача надано Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1109270 від 19.11.2021 року, укладений на підставі договору від 22.09.2021 року, про надання ОСОБА_1 правової допомоги у Залізничному районному суді м. Львова, копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №921, виданого 12.05.2012 року, рахунок №26 від 16.11.2021 року на суму 5000,00 грн., копію меморіального ордеру № @2PL024460 від 17.11.2021 року на суму 5000,00 грн., призначення платежу: юридичний супровід справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню по ВП №67189190, ОСОБА_1 , а також акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.12.2021 року, який містить перелік прийнятих позивачем послуг по наданні правничої допомоги у справі №450/5043/21, яка перебуває в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області.

Перевіривши на відповідність вимогам ст.137 ЦПК України документи про витрати на правничу допомогу, надані позивачем та його представником, суд приходить до переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаної вимоги, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відсутність в матеріалах справи договору про надання правової допомоги не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, Договір про надання правової допомоги від 22.09.2021, про укладення якого є посилання в інших документах цивільної справи, в матеріалах справи відсутній, відтак встановити, про надання яких саме послуг по даній цивільній справі домовилися позивач та адвокат встановити не вдалося.

Окрім цього Ордер серії ВС №1109270 від 19.11.2021 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , укладений на підставі договору про надання правової допомоги від 22.09.2021 року, у Залізничному районному суді м. Львова.

Судом встановлено, що позовна заява адвоката Кіт Х.І., подана в інтересах ОСОБА_1 , надійшла до суду 24.11.2021 року, однак згідно меморіального ордеру № @2PL024460 оплату за юридичний супровід справи в сумі 5000 грн. позивач здійснив 17.11.2021 року, а також до закінчення розгляду судом справи, позивач підписав акт виконаних робіт (наданих послуг) від 15.12.2021 року. З врахуванням наведеного, надання яких юридичних послуг адвоката 17.11.2021 року оплатив ОСОБА_1 суду встановити не вдалося. При цьому згідно вказаного акту виконаних робіт адвокат надала, а клієнт прийняв послуги по наданні правничої допомоги у справі №450/5043/21, (номер даної цивільної прави 450/5053/21), а згідно п. 2 акту правова допомога надана клієнту на суму 5000,00 грн. у зв`язку з розглядом справи №450/5143/21 у Яворівському районному суду Львівської області.

З врахуванням викладеного, підстави для задоволення заяви сторони позивача та розподілу судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, відсутні.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. ст. 4, 5,7, 10, 12, 13, 77-81, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265, , 274-279, 280-282 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги адвоката Кіт Христини Ігорівни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою Володимиром Олександровичем 15.09.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 26716 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юридична компанія «Дія - Актив» заборгованості в розмірі 25610,00 грн., складається із суми заборгованості за кредитним договором 24960,00 грн., та плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 650,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія - актив» (код ЄДРПОУ 43024915) в дохід держави 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) судового збору за подання позовної заяви до суду та 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський районний суд Львівської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія - Актив»: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, нежилі приміщення (літ. А), .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, 02068, м. Київ, пр.-т Григоренка, 15, прим.3.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, 79026, Львівська область, м. Львів, вул. Янева, буд. 23, офіс 1.

СуддяД. А. Кукса