Номер провадження: 22-ц/813/3356/22
Номер справи місцевого суду: 523/7837/18
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Першому Суворовському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області. Станом на 22.05.2018 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 50 745,15 гривень. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей суму неустойки (пені) в розмірі 220 642,80 гривень (а.с.1-5).

19 квітня 2021 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 50745,15 грн (а.с.195-196).

14 травня 2021 року канцелярією Суворовського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що у даному випадку відсутня вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості. Апелянт повідомляє, що весь період, починаючи від дня пред`явлення ОСОБА_2 виконавчого листа до виконання та до 21.05.2018 року, державний виконавець, внаслідок помилкового тлумачення СК України, невірно визначав та розраховував для ОСОБА_1 розмір щомісячних платежів, а тому, на думку апелянта, відсутня вина ОСОБА_1 у простроченні сплати аліментів. Крім того, як зазначає апелянт, за весь період існування судового рішення про стягнення аліментів ОСОБА_1 завжди вчасно та у повному обсязі сплачувала їх шляхом направлення поштових переводів. Тому, апелянт просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.04.2021 року і прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.200-203).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виходячи з щомісячних несплачених платежів пеня за період вказаний позивачем з 31.12.2015 по 30.05.2018 склала 220642,8 грн. Враховуючи встановлені обставини справи суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача про порушення строків аліментів та необхідності нарахування пені обґрунтовані та знайшли своє підтвердження. При цьому суд першої інстанції на підставі положень ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені, який підлягає стягненню не повинен перевищувати розмір заборгованості по аліментам, зменшив розмір пені до розміру фактичної заборгованості за сплату аліментів, а саме до 50 745,15 грн.

Апеляційний суд, не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи 14.06.2016 року Першим Суворовським ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 50845130 з примусового виконання виконавчого листа № 523/9947/15-ц, виданого 18.02.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітків щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2015 року до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а далі стягувати у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

01.10.2016 державним виконавцем Січко О.О. був складений розрахунок по сплаті аліментів, відповідно до якого за 2015 рік був встановлений розмір аліментів в сумі 350,1 грн на місць та зазначено, що платником було сплачено 510 грн. За 2016 рік встановлений розмір аліментів в сумі 435 грн, сплачено платником 510 грн. Відповідно до вказаного розрахунку постановлено, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня, станом на 01.10.2016 переплата становить 2079,3 грн (а.с. 21).

21.05.2018 начальником Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було винесено постанову про перевірку виконавчого провадження № 50845130 в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», яким було постановлено скасувати розрахунок по сплаті аліментів від 09.10.2016 року № 4990 (а.с. 22).

22.05.2018 року державним виконавцем Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Загризлою В.П. був складений розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, який в період з червня 2015 року до травня 2018 року включно склав 50745,15 грн (а.с. 23-24). 07.06.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 3.12.2015 по 07.06.2018 в розмірі 220642,8 грн.

Вказаний розрахунок був оскаржений ОСОБА_1 , справи № 523/7669/18 та № 523/7815/18. За результатами розгляду вказаних справ постановами Одеського апеляційного суду скарги ОСОБА_1 були залишені без задоволення скарг ОСОБА_1 (а.с. 25, 27).

07.06.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 3.12.2015 по 07.06.2018 в розмірі 220642,8 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За положеннями ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Стаття 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення виконавцем аліментів.

Об`єднана палата КЦС ВС в справі № 661/905/19 від 14.02.2020 дійшла висновку, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. В такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

За обставинами даної справи відповідач своєчасно сплачувала аліменти в розмірі, встановленому державним виконавцем. Заборгованість по сплаті аліментів виникла в результаті їх неправильного нарахування державним виконавцем, зокрема в зв`язку з помилковим тлумаченням положень статті 195 СК України. Отже, вина відповідача в простроченні сплати аліментів відсутня. В зв`язку з наведеним відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

А тому, враховуючи вище наведене в сукупності та оскільки умисел відповідача на ухилення від сплати аліментів відсутній, апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги та скасовує рішення суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

23.03.2022 року м. Одеса