ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 390/1245/21

провадження № 22-ц/4809/336/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2021, суддя Терещенко Д.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину.

На обґрунтування заяви зазначила, що 06.11.2018 державним органом реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб між позивачем і відповідачем.

В період перебування у шлюбних відносинах у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначив, що шлюбні відносини припинили через несумісність характерів та сторони проживають окремо. Сторони на примирення не згодні.

Позивач зазначив, що ОСОБА_1 зобов`язаний брати участь в утриманні дитини та сплачувати аліменти.

Просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та продовжуючи до повноліття дитини.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2021 позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено зокрема, що судове засідання по даній справі не проводилося, пояснення сторони не надавали, відповідачу не було роз`яснено його права та обов`язки, а лише було запропоновано за зразком написати заяву про розгляд справи без його участі. В рішенні суду не зазначено жодних обґрунтувань, чому саме суд дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі не 1/4, як то передбачено СК України, а в розмірі 1/3. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку відповідача. Просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24.01.2022 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.01.2022 справу призначено до розгляду.

До суду не надано відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони з 2018 року перебувають в шлюбі. Мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом з позивачем. Батьком дитини записаний відповідач, який є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу дочці. Шлюбні відносини припинили через несумісність характерів та проживають окремо. Сторони на примирення не згодні.

Суд першої інстанції зазначив, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася і відновлена бути не може, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 2018 року перебувають в шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася дочка ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач по справі, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України,статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції подав письмову заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу без його участі.

Позовні вимоги відповідач визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, що підтверджується його заявою написаною власноручно (а.с. 32).

Відповідач відзив на позов або будь-яких заперечень з приводу зазначеного позивачем в позовній заяві до суду першої інстанції, не надавав.

Суд першої інстанції розглянув справи виходячи з матеріалів наданих сторонами.

Приймаючи до уваги встановлені обставини зокрема, що відповідач визнав позов в суді першої інстанції, заперечень проти позовних вимог до суду не надав суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі, зокрема що суд першої інстанції при розгляді справи порушив норми процесуального є необґрунтованими.

Матеріали справи свідчать, що відповідач по справі не надав до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження, що суду першої інстанції при розгляді даної справи порушив право відповідача.

Відповідно до норм ЦПК України кожна сторона по справі повинна добросовісно відноситись до своїх процесуальних прав.

Матеріали справи свідчать, що відповідач знехтував своїми процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлений права на подачу позову про зміну розміру аліментів, відповідно до норм діючого Сімейного кодексу.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.11.2021, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 14.03.2022.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: