№ 207/70/22
№ 2/207/526/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Мостипан М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання таким, що не підлягають виконанню виконавчий напис нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградсьої області Шмалько Олександр Олександрович про визнання таким, що не підлягають виконанню виконавчий напис нотаріуса.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачкою вказано, що підставою стягнення за виконавчим написом нотаріуса від 12.10.2021 року став генеральний кредитний договір № ГКД.688642.1 від 24.10.2019 року укладений між нею та АТ «Ідея Банк» та графік щомісячних платежів за траншем № G01.10701.006586933 від 01.04.2020 року.

Але нею жодного договору з АТ «Ідея Банк» 24.10.2019 року не було укладено, в неї відсутній такий договір.

Повідомлення від АТ «Ідея Банк» про будь-яку заборгованість за вказаним вище кредитним договором, несплату відсотків, штрафів пені за його користування, або іншу заборгованість їй не надходило.

У грудні 2021 року вона не змогла зняти заробітну плату з картки КБ «Приват банк» у зв`язку із тим, що на кошти був накладений арешт. З усної інформації, отриманої у відділенні КБ «Приват банк» їй стало відомо, що існує постанова приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. про арешт коштів боржника. Постанову про арешт коштів вона не отримувала, тому для неї це був великий шок.

10 грудня 2021 року був направлений запит адвоката до приватного виконавця Шмалько О.О. про надіслання матеріалів виконавчого провадження №67689516 в копіях на поштову або електронну адресу адвоката Буденкової Н.В..

Також 10.12.2021 року нею направлено заяву про надання інформації з приводу винесеного виконавчого напису № 11943 від 12.10.2021 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М., яку отримано 17.12.2021 року, але станом на день подачі позовної заяви відповіді від нотаріуса не отримано.

29 грудня 2021 року на поштову адресу адвоката від приватного виконавця Шмалько О.О. надійшли копії документів, а саме:

- супровідний лист від 20.12.2021року № 20343;

- копія виконавчого напису № 11943 від 12.10.2021року;

- заява про відкриття виконавчого провадження від 17.11.2021року, подана від представника АТ «Ідея Банк»;

- постанова про відкриття ВП № 67689516 від 29.11.2021року, направлена на мою адресу реєстрації у с. Листопадове, Кіровоградської області.

З матеріалів виконавчого провадження № 67689516, які направлені приватним виконавцем Шмалько О.О. вбачається, що стягувачем за Генеральним кредитним договором № ГКД.688642.1 від 24.10.2019 року є АТ «Ідея Банк» ().

Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 12 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 11943 про стягнення заборгованості у сумі 111 055,19 грн. з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Але в цих матеріалах відсутній генеральний кредитний договір № ГКД.688642.1 від 24.10.2019 року, а є лише якась виписка, з якої вбачається що їй був виданий кредит згідно кредитного договору №G01.10701.006586933 від 01.04.2020 року, але самого договору немає в матеріалах виконавчого провадження. Тому неможливо зрозуміти хто, кому та на якій підставі надавав кредит в якій сумі, та на яких умовах.

Станом на цей час, вона не отримувала жодного листа від AT «Ідея Банк» з реквізитами оплати кредитного зобов`язання зазначеного у виконавчому написі кредитора.

Вважає, що виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., який зареєстровано в реєстрі №11943 від 12.10.2021 року є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі, пояснюючи тим, що 24.10.2019 між Банком та Позичальником було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД.688642.1 (надалі - Генеральний договір). Згідно Генерального договору його сторони погодили, що Банк зобов`язується відкрити Позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (Транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими Тарифами Банку. Максимальна сума заборгованості Позичальника за наданими Банком траншами становить 300 000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів Банком приймається за кожним Траншем окремо та зобов`язання Банку щодо надання траншів в рамках цього договору є відкличними. Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого Траншу, який надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Генерального договору). У відповідності до п.1.4. Генерального договору за користування Траншем Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 10,0% (маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5% , що разом з Маржею Банку складає змінювану проценту ставку в розмірі 19.5%. 01.04.2020 року в рамках Генерального договору було видано транш за номером № G01.10701.006586933 у розмірі 71 200,00 грн (надалі по тексту - Кредитний договір). Одночасно з видачею Траншу Позичальнику було надано Графік щомісячних платежів за Траншем. Вказане узгоджується із п.1.3. Генерального договору, за яким у день надання Траншу Банк передає особисто Позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а Позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, Графіка щомісячних платежів за Траншем (далі - «Графік щомісячних платежів») та не пізніше наступного банківського дня здійснює переказ Траншу з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок Позичальника, надалі по тексту - «БПР» за винятком коштів в сумі страхового платежу, які Банк за розпорядженням Позичальника переказує на рахунок страховика в порядку п.1.5. Договору. Оскільки Позивач, як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань належним чином не виконувала, станом на 06.09.2021 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 111 055,19 грн., а тому АТ «Ідея Банк» на адресу Позивача було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань в порядку п.п.2.3. п.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок), що підтверджується списком ф.103 зґрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк» (з відміткою поштового відділення зв`язку); списком зґрупованих відправлень; описом вкладення в цінний лист (з відміткою поштового відділення зв`язку), а також фіскальним чеком про оплату вказаних послуг поштового зв`язку. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення цієї вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, в протилежному випадку Банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця (пп.2.3 п.2 гл.16 розділу II Порядку). Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (абз.2 пп.2.3 п.2 гл.16 розділу II Порядку). Як вбачається із списку ф.103 зґрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк» (з відміткою поштового відділення зв`язку); списку зґрупованих відправлень; опис вкладення в цінний лист (з відміткою поштового відділення зв`язку), а також фіскального чеку про оплату вказаних послуг поштового зв`язку. Позивачу було надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань із застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог, довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором № G01.10701.006586933 від 01.04.2020 року, станом на 06.09.2021 рік. Повідомлення вважається надісланим також якщо є відмітка про відправку, а не лише про отримання, вказане підтверджується правовими висновками Верховного Суду. У зв`язку із невиконанням Позивачем вимог АТ «Ідея Банк» щодо погашення кредитної заборгованості та враховуючи порушення Позивачем умов Кредитного договору Відповідачем вжито заходів щодо захисту порушеного права, а саме стягнення заборгованості у примусовому порядку, шляхом отримання виконавчого напису нотаріуса відповідно до вимог чинного законодавства. Тому На підставі вище вказаних положень чинного законодавства АТ «Ідея Банк» звернулось до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення із ОСОБА_1 111 055,19 гривень боргу за Кредитним договором, та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 900,00 грн., і тому 12.10.2021 року приватним нотаріусом було вчинено оскаржуваний виконавчий напис № 11943. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, про що свідчать власноруч підписані поштові повідомлення. Про поважні причини неявки суду не повідомила.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про що свідчать власноруч підписані поштові повідомлення. Про поважні причини неявки суду не повідомив.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.10.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11943, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за траншем № G01.10701.006586933 від 01.04.2020 року, що діє в рамках Генерального кредитного договору №ГКД.688642.1 від 24.10.2019 року за період з 02.10.2020 року по 06.09.2021 року включно в розмірі 112 955,19 грн.

Постановами приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. № 67689516 від 29.11.2021 року та 08.12.2021 року було відкрито виконавче провадження та арештовано кошти боржника - ОСОБА_1 ..

Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Частинами першою та третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини перша та друга статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 11065 від 27.08.2020 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.99 року.

Відповідно пункту 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення пункту 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Суд зазначав, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24.11.2017 року № 92.

Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до траншу № G01.10701.006586933 від 01.04.2020 року, що діє в рамках Генерального кредитного договору №ГКД.688642.1 від 24.10.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним Товариством «Ідея Банк» у простій письмовій формі.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Наведені висновки щодо порядку вчинення виконавчого напису нотаріуса викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

За змістом пункту 2.3 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Доказів того, що ОСОБА_1 отримала письмову вимогу про усунення порушень матеріали справи не містять. Оскільки повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять.

Ненадання доказів щодо повідомлення боржника унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 10 квітня 2019 року.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду кваліфікує обставини щодо неповідомлення боржника про усунення порушень у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, як порушення прав позичальника, що має наслідком задоволення таких позовів (постанови від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, установивши, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису Акціонерним Товариством «Ідея Банк», нотаріусом не здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх пред`явлених для вчинення виконавчого напису документів, суд дійшов висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 12 жовтня 2021 року указана відповідачем заборгованість не є безспірною, а відтак виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 11943 від 12.10.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за траншу № G01.10701.006586933 від 01.04.2020 року, що діє в рамках Генерального кредитного договору №ГКД.688642.1 від 24.10.2019 року за період з 02.10.2020 року по 06.09.2021 року в загальній сумі 112 955,19 грн., з яких: 57 446,47 грн. - строковий основний борг; 11 128,70 грн. - прострочений основний борг; 15 597,33 грн. - прострочені проценти; 182,69 грн. - строкові проценти; 1 780,00 грн. строкова плата за обслуговування кредиту; 24 920,00 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 1900,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, є таким що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, п.п.1,4 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Судом встановлено, що 09.12.2021 року між адвокатом Буденковою Наталією Вікторівною та ОСОБА_1 укладено Договір №09/12-21 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат Буденкова Н.В. на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, перелік якої наведено у п. 2 Договору, вартість яких зазначені в Додатку №1 до Договору №09/12-21 від 09.12.2021 року. Але, матеріали справи містять лише одне Платіжне доручення №87717592 від 31.01.2022 року на суму - 2 000 грн. 00 коп.. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає частковому задоволенню.

Крім того матеріали справи містять копії квитанцій щодо сплати поштових послуг на суму 178 грн.00 коп. Виходячи із положень п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України - це є витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а тому вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду з цим позовом була звільнена від сплати судового збору, згідно ч.3 ст.22 Закону України « Про захист прав споживачів».

Керуючись ст.ст.12, 13, 133, 137, 141, 142, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович про визнання таким, що не підлягають виконанню виконавчий напис нотаріуса - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, зареєстрований в реєстрі під № 11943 від 12 жовтня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 112 955 гривень 19 копійок на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн.00 коп. та витрати на поштові відправлення в сумі 178 грн. 00 коп., а всього на загальну суму - 2 178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір на користь держави у розмір в розмірі 908,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова