Справа № 441/558/17 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/272/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представників позивача - ОСОБА_7,

ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними рішення міської ради та державного акта на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

03.05.2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, уточненим заявою від 16.05.2017 року (а.с.30-33 т.1) та заявою від 28.09.2018 року (а.с.102-115 т.1), в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Городоцької міської ради від 09 липня 1999 року №207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », у зв`язку із його підробкою в частині пункту 4 щодо залишення у спільному користуванні земельної ділянки, площею 0,0326 кв.м., як проїзду, та визнати недійсним виданий їй ( ОСОБА_4 ) на підставі цього рішення державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1497 га, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, серії ЛВ №9752 від 03.04.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1156.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що вона успадкувала житловий будинок на АДРЕСА_1 , який складався з однієї житлової кімнати, площею 15,6 кв.м., та кухні, і в червні 1999 року звернулась до Городоцької міської ради із заявою про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки, площею 0,12 га, для обслуговування вказаного будинку та ведення особистого підсобного господарства, за результатами розгляду якої, Городоцькою міською радою 09 липня 1999 року прийнято рішення №207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », згідно з яким, їй передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1451 га, з яких: 0,1 га - для обслуговування житлового будинку та 0,0451 га - для ведення особистого підсобного господарства, а земельну ділянку, площею 0,0326 кв.м., - залишено у спільному користуванні, як проїзд, однак, у 2016 році під час здійснення досудового розслідування за її заявою у кримінальному провадженні №0000450, внесеному до ЄРДР 11.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у якому вона мала процесуальний статус потерпілої, встановлено, що первісний текст рішення, після його виготовлення, піддавався змінам, шляхом додруковування пункту 4 про залишення у спільному користуванні земельної ділянки, площею 0,0326 кв.м., як проїзду. Так, зокрема, у постанові слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 19 квітня 2018 року встановлено, що на сесії Городоцької міської ради 09.07.1999 року, при розгляді заяви ОСОБА_4 про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки, рішення про залишення у спільному користуванні земельної ділянки на АДРЕСА_1 не приймалось, а текст рішення піддавався змінам, що свідчить про його підроблення. Також зазначалось, що на час прийняття оспорюваного рішення, земель із статусом «землі спільного користування» не існувало, а земельна ділянка, площею 0,0326 кв.м. у ОСОБА_4 не вилучалась і в загальне користування не передавалась.

Окрім того, факт додруковування пункту 4 до первинного тексту рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року підтверджується й висновком експертного технічного дослідження документів №6/7 від 03.06.2016 року, складеним за її (позивача) зверненням.

Позивач наголошує, що жодних документів, технічних звітів, проектів, протоколів тощо, в яких було б покликання на проїзд спільного користування, що виносились на сесію та стали основою для прийняття рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року в частині пункту 4, немає, і жодна проектна документація по встановленню спільного заїзду не була розроблена.

Позивач зазначає, що рішенням Городоцької міської ради про залишення у спільному користуванні земельної ділянки, площею 0,0326 га, як проїзду, порушується її право на отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею, яка зазначена в пункті 1 рішення, тобто пункт 4 суперечить пункту 1 рішення.

За позицією позивача, підроблення рішення, на підставі якого їй було видано державний акт на право власності на землю, є підставою для визнання цього державного акта недійсним.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року позов задоволено.

Рішення Городоцької міської ради від 09 липня 1999 року №207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 » та державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №9752 від 03.04.2000 року, виданий на ім`я ОСОБА_4 та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1156, визнано недійсними.

Стягнуто з Городоцької міської ради в користь ОСОБА_4 1280 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржила третя особа ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд, визнаючи недійсними оспорюване рішення Городоцької міської ради та виданий позивачці державний акт, взяв до уваги висновки експертиз, які не були проведені в межах даної цивільної справи, а кримінальне провадження, порушене за зверненням позивачки по факту підробки документу, закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відтак, на переконання апелянта, факт підробки рішення Городоцької міської ради від 09 липня 1999 року №207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 » не підтверджений належними доказами і не встановлений судовим рішенням, зокрема, вироком у кримінальній справі.

Також апелянт наголошує, що позивачка вже зверталась з позовом до суду про визнання вказаного рішення та державного акта незаконними та їх скасування, однак, у задоволенні її позову було відмовлено рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 04 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 17 листопада 2017 року, і має преюдиційне значення для вирішення даної справи, але суд першої інстанції безпідставно його не врахував.

Крім того, зазначає, що в порушення норм процесуального закону, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач не оспорювала рішення Городоцької міської ради від 09 липня 1999 року №207 вцілому, а лише в частині пункту 4 цього рішення.

Порушенням норм матеріального права, за доводами апелянта, є те, що суд не застосував наслідки спливу позовної давності, про що просили у своїх заявах відповідач і третя особа, оскільки, отримавши рішення та виготовивши на його підставі державний акт, позивачці достовірно було відомо про їх зміст.

Апелянт просить врахувати, що оскаржуваним рішенням суду її фактично позбавлено єдиного проїзду до свого будинку, оскільки альтернативного проїзду, яким би вона змогла користуватись, немає.

Сторона позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Звертає увагу на правильність висновків суду по суті вирішення даного спору та на належність доказів на їх підтвердження.

Вважає, що відповідно до норм чинного ЦПК, висновок експертизи, яка була проведена в кримінальному провадженні, та висновок експертного дослідження є належними та допустимими доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування в даній справі, а інших експертних висновків на спростування встановлених обставин щодо підробки рішення, апелянтом не надано.

Наголошує, що в даній справі звернення позивачки з позовом обґрунтоване іншими підставами, ніж у справі, в якій ухвалено рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04 вересня 2015 року.

Також звертає увагу, що стороною позивача у суді першої інстанції неодноразово зазначалось, в тому числі й у присутності сторони апелянта, про необхідність визнання недійсним та скасування рішення Городоцької міської ради повністю.

Вважає правильним висновок суду про не пропущення позивачем строку позовної давності на звернення з даним позовом, оскільки підставою зазначено підробку документа, про яку позивачка довідалась під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому вона визнана потерпілою.

Окрім того, зазначає, що згідно з редакцією п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, чинною на момент реєстрації державного акта на право власності на землю, позовна давність не поширювалась на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Також звертає увагу на наявність запроектованого заїзду до будинку апелянта з АДРЕСА_2 .

В судове засідання апеляційного суду відповідач Городоцька міська рада повторно не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у відсутності їхньої сторони та надала письмові пояснення, в яких зазначила, що визнає позовні вимоги ОСОБА_4 та не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи встановлені у даній справі обставини.

Окремо зазначила, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: :29:020:0151, за адресою: АДРЕСА_3 , яка затверджена рішенням Городоцької міської ради, відображений заїзд до будинковолодіння гр. ОСОБА_2 , а саме: межа Б-В - землі загального користування. Згідно огляду представниками міської ради місцевості (ділянки дороги) поруч із будинковолодінням по АДРЕСА_3 , встановлено, що зараз в даному місці дорога засипана щебенем (камінням), має тверде покриття та повністю придатна для доступу до земельної ділянки гр. ОСОБА_2 з АДРЕСА_2 , якою мешканці будинку по АДРЕСА_3 безперешкодно користуються.

Заслухавши пояснення представника третьої особи в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_4 успадкувала житловий будинок на АДРЕСА_3 (а.с.7 т.1).

01.06.1999 року ОСОБА_4 подала до Городоцької міської ради заяву про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки, площею 0,12 га, для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства на АДРЕСА_3 (а.с.18 т.1).

Рішенням Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 » (а.с.117 т.1) вирішено:

1. Передати безкоштовно у приватну власність гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 0,1451 га, з них: 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0451 га для ведення особистого підсобного господарства.

2. Гр. ОСОБА_4 звернутись у районне державне земельно-кадастрове бюро за виготовленням державного акту на право власності на землю.

3. Розміри і площа земельної ділянки переданої у приватну власність будуть уточнені в процесі виготовлення державного акта на право приватної власності.

4. Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд.

На підставі рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року позивачці ОСОБА_4 03.04.2000 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 9752, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1156 (а.с.20 т.1).

У вказаному державному акті зазначено, що всього земель - 0,1497 га, в тому числі: сільськогосподарських угідь - 0,1263 га, під будівлями - 0,0234 га.

Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, який нанесений в державному акті, земельна ділянка, площею 0,0326 га, позначена як «землі спільного користування» і знаходиться в межах земельної ділянки позивачки ОСОБА_4 .

За описом меж, нанесених у цьому державному акті, по межі «Б» - «В» земельна ділянка позивачки межує із землями гр. ОСОБА_6

10 червня 2016 року в Городоцьке ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області надійшло звернення ОСОБА_4 щодо підроблення рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року і повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, внесено до ЄРДР 11.06.2016 року за №0000450 (а.с.7 т.1).

У вказаному кримінальному провадженні було призначено судову технічну експертизу документів, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Згідно з висновком експерта №6/338 від 05.08.2016 року (а.с.8-17 т.1), в рішенні Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », яке вилучене з архівного відділу Городоцької РДА, рядки пункту «4. Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд» додруковані після рядків пункту 3 із вилученням аркуша із каретки друкарської машинки, тобто вони друкувалися неодночасно з основним текстом документа, а додруковувалися пізніше; первісний зміст вказаного документа піддавався змінам, а саме додрукуванням тексту «4. Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд».

Також, згідно з цим висновком експерта, в рішенні Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 » в нижній частині документу спочатку був виконаний підпис, на який нанесений відтиск гербової печатки Городоцької міської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області, після чого виконано друкарський машинописний текст «4. Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд».

У висновку експерта (п.7) вказано, що друкований текст рішення Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », яке вилучене з архівного відділу Городоцької РДА, та рішення Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », яке для проведення слідчих дій надала ОСОБА_4 , виконані (надруковані) одночасно на одному знакодрукуючому пристрої, а саме друкарській машинці в одну закладку, при чому текст рішення Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », яке вилучене з архівного відділу Городоцької РДА, - виконаний за допомогою друкарської машинки через друкувальну стрічку чорного кольору, тобто даний документ являється першим екземпляром в закладці, а друкований текст рішення Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », яке для проведення слідчих дій надала ОСОБА_4 , виконаний з використанням друкарської машинки через копіювальний папір (копірку) чорного кольору і являється одним із екземплярів вищевказаного документу, крім друкованого тексту пункту «4. Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд», який додруковувався пізніше в обох документах.

Той факт, що в рішенні Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », рядки пункту 4 додруковані після рядків пункту 3 і вилучення аркуша із каретки друкарської машинки, підтверджується й висновком експертного дослідження №6/7 від 03.06.2016 року, складеним за зверненням в інтересах ОСОБА_4 (а.с.14-17 т.1).

11.09.2014 року у листі на звернення ОСОБА_4 відділ Держземагенства у Городоцькому районі Львівської області зазначив, що вказане у виданому на ім`я ОСОБА_4 державному акті формулювання статусу земельної ділянки, площею 0,0326 га, як землі спільного користування, суперечить ЗК України в редакції 1992 року, яка була чинною на момент прийняття Городоцькою міською радою рішення №207, оскільки на той час земель із статусом «землі спільного користування» не існувало.

Постановою слідчого СВ Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області від 19 квітня 2018 року вказане вище кримінальне провадження №0000450 від 11.06.2016 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, через неможливість, по спливу більше як 15 років, встановити особу, котра вчинила підроблення вказаного документу, знаряддя злочину та інші обставини (а.с.160-162 т.1), однак, цією постановою констатовано, що за наслідками проведеного досудового розслідування у даному кримінальному провадження встановлено факт підробки рішення Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », зокрема, встановлено, що на сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999 року не приймалось і не вирішувалось питання про залишення у спільному користуванні проїзду на АДРЕСА_3 і що основний текст цього рішення піддавався змінам у спосіб додруковування пункту четвертого, після підписання документу та нанесення відтиску гербової печатки, що свідчить про підроблення документу.

Враховуючи наведені вище і встановлені у даній справі обставини, які підтверджують факт підробки рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 », шляхом додруковування тексту пункту 4 щодо залишення у спільному користуванні земельної ділянки, площею 0,0326 кв.м., як проїзду, внаслідок чого площа переданої позивачці у власність земельної ділянки зменшується, й того факту, що на підставі цього рішення позивачці видано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, частина якої, площею 0,0326 га, позначена на плані земельної ділянки в державному акті, як проїзд, із статусом: «землі спільного користування», про що в дійсності рішення радою не приймалось, тому суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про визнання цього рішення недійсним та визнання недійсним виданого позивачці на підставі цього рішення державного акта.

Посилання апелянта, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, на те, що при вирішенні даного спору суд вийшов за межі позовних вимог, є безпідставними, оскільки в заяві, уточненій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (а.с.30-33 т.1), позивач просила визнати рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 » недійсним, обґрунтовуючи його недійсність підробкою рішення шляхом додруковування тексту пункту 4 щодо залишення у спільному користуванні земельної ділянки, площею 0,0326 кв.м., як проїзду, і ця підстава для визнання рішення недійсним була зазначена нею і в наступній уточнюючій заяві від 28.09.2018 року (а.с.102-115 т.1), окрім того, визнання рішення недійсним вцілому не стосується прав третьої особи, оскільки її доводи зводяться лише щодо порушення права на користування заїздом, який позначений на державному акті на право власності на землю, виданому позивачці, і відомості про який внесені у державний акт на підставі додрукованого в рішенні тексту пункту 4, підробку якого підтверджено наведеними вище письмовими доказами, які є належними і допустимими.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про непропущення позивачкою позовної давності, оскільки про підробку рішення в названій вище частині вона дізналась лише в 2016 році, за наслідками проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушеному за її зверненням.

Підсумовуючи викладене та за встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для поновлення порушеного права позивачки, оспорювані нею рішення Городоцької міської ради №207 від 09 липня 1999 року та виданий на підставі цього рішення державний акт на право приватної власності на землю необхідно визнати недійсними вцілому.

Також необхідно зазначити, що в дійсності Городоцька міська рада при прийнятті рішення №207 від 09 липня 1999 року не вирішувала питання щодо залишення земельної ділянки, площею 0,0326 га, для спільного користування з будинковолодінням ОСОБА_2 , для заїзду, а тому доводи апелянта про порушення її прав внаслідок визнання недійсним цього рішення, є безпідставними.

Як пояснила Городоцька міська рада апеляційному суду (а.с.13-15 т.3), третя особа ОСОБА_2 має запроектований заїзд із вул. Симоненка, яким може безперешкодно користуватись.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які були б обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 лютого 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич