У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном, яке є у спільній сумісній власності і знести встановлену перегородку біля квартири,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_3 через представника - адвоката Стужук Наталію Василівну звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном, яке є у спільній сумісній власності і знести встановлену перегородку біля квартири.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 січня 2022 року.

У судове засідання 20 січня 2022 року з`явилася представник позивача - адвокат Стужук Н.В., однак відповідач до суду не з`явилася, тому з огляду на неявку відповідача, з метою дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу судом відкладено розгляд справи на 23 лютого 2022 року.

Також 20 січня 2022 року представником позивача - адвокатом Стужук Н.В. через канцелярію суду подано заяву про відмову від позову та стягнення понесених судових витрат, в якій йдеться про те, що після отримання повістки із Деснянського районного суду міста Києва, син ОСОБА_2 . ОСОБА_4 влаштував сварку і погрожував позивачу фізичною розправою. У зв`язку з його погрозами позивач звернувся в Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції м. Києва. 24 грудня 2021 року позивач виявив, що сусіди зняли з перегородки двері і винесли речі, які зберігались за перегородкою. Ці дії сусідів зафіксовано камерою спостереження. 12 грудня 2022 року о 13 годині 36 хвилин було демонтовано залишок конструкції перегородки, що також зафіксувала камера спостереження. Таким чином, на день слухання справи відповідач у справі ОСОБА_2 , задовольнила позовні вимоги позивача. З огляду на зазначене позивач на підставі ст. 206, ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України просить прийняти заяву про відмову від позову у зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідачем; постановити ухвалу про закриття провадження у справі; повернути позивачу із державного бюджету 50 відсотків судового збору; стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати.

У судове засідання 23 лютого 2022 року з`явилася представник позивача - адвокат Стужук Н.В. та відповідач.

Представник позивача підтримала заяву про відмову від позову та просила стягнути понесені судові витрати, в т.ч. витрати на правову допомогу у розмір 3 000,00 грн.

Відповідач у судовому засіданні категорично заперечувала щодо стягнення з неї судових витрат, оскільки вона є пенсіонеркою, розмір пенсії є низьким і стягнення таких витрат поставить її у скрутне становище.

Згідно з частинами першою, третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, розглянувши доводи заяви про відмову від позову, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та на підставі ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки позивач відповідно до положень статей 49, 255 ЦПК України відмовився від позову, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі.

За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 142 ЦПК України врегульовано питання розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач поніс судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.10.2021, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги, актом виконаних робіт у справі № 754/17993/21 з надання правничої допомоги, квитанціями від 24.11.2021 № 93 на суму 1500,00 грн., від 29 січня 2022 року № 23 на суму 1500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 категорично заперечувала щодо стягнення з неї витрат на правову допомогу, з урахуванням того, що вона є пенсіонеркою, її розмір пенсії є низьким і стягнення таких витрат поставить її у скрутне становище, суд вважає за можливе на підставі ст. 137, ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн., а також витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Окрім того, враховуючи, що відповідно до приписів частини першої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, у даній справі суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачеві судового збору в розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. 49, 141, 142, 206, 255, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 від позову.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном, яке є у спільній сумісній власності і знести встановлену перегородку біля квартири закрити у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн., а також витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) повернути ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України частину судового збору в розмірі 454,00 грн., сплаченого згідно з квитанцією № 41 від 20.10.2021, оригінал якого міститься в матеріалах цивільної справи № 754/17993/21.

Роз`яснити, що відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивач - ОСОБА_3 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНКОПП невідомий, місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали складено 23.03.2022.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК