Справа № 308/3442/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородський міськрайоного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ракущинця А.А. про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог служба у справах дітей Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє вимог державний реєстратор Тячівської міської ради Лазар Діана Василівна,

встановив:

10.03.2022 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ракущинець А.А. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відвідача ТОВ «Кредитні ініціативи», зазначивши третіми особами службу у справах дітей Ужгородської міської ради та державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В., в якому просить скасувати рішення останньої про державну реєстрацію права власності на квартиру адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи», поновивши право власності на означену квартиру за ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою адвокат Ракущинець А.А. подав заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що пред`явлення позову про скасування рішення державного реєстратора не зупиняє можливість продажу майна особою, щодо якої подано позов, третій особі. Перереєстрація права власності на майно за третьою особою позбавить позивачку майна, за захистом і збереженням якого така звернулася до суду.

Окрім цього представник позивачки вказує, що судове провадження триватиме 6-9 місяців, відсутність забезпечення виконання рішення суду, а саме зупинення стягнення, призведе до того, що до вирішення справи судом грошові кошти будуть з позивача стягнуті.

16.03.2022 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ракущинець А.А. подав клопотання, додавши до такого позовну заяву в новій редакції.

21.03.2022 судом постановлено ухвалу, якою залишено без руху означену позовну заяву через наявні у такій недоліки.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

З контекстного аналізу наведених норм слідує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Предметом позову є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Сторона позивача обґрунтовує необхідність забезпечення позову тим, що право власності на вказану квартиру може бути відчужене відповідачем третім особам, що унеможливить поновлення за нею права власності.

Однак до розглядуваної заяви жодних доказів того що будь-яка особа, в тому числі відповідач, має намір відчужити вказаний об`єкт нерухомості представником позивачки не надано.

Відтак наразі стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

Більш того накладення арешту на квартиру жодним чином не співвідноситься із заявленим адвокатом обґрунтуванням необхідності вжиття вказаного заходу забезпечення виконання рішення про розстрочення боргу, оскільки незрозуміло про що йде мова.

Окрім цього суд констатує, що наразі до позовної заяви не додано документи, що слугували підставою для здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, належну позивачці, за відповідачем. При цьому з Витягу видно, що державна реєстрація проведена серед іншого на підставі договору іпотеки. При цьому дослідивши останній та наявні матеріалами справи незрозуміло, яким чином предмет іпотеки (прим. майнові права на квартиру за адресою АДРЕСА_2 ) та предмет позову (скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру адресою АДРЕСА_1 ) співвідносяться між собою.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, виходячи з того, що подана заявником заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали справи відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких вона звернулася до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до розгляду справи по суті існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, судом не встановлено.

Обставини, що слугують підставами для забезпечення позову, обрання виду та меж такого забезпечення є предметом доказування.

Згідно зі ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість обов`язок доведення наявності обставин щодо можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову покладено ЦПК України на заявника. Заявником наявність цих обставин не доведено суду.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову відсутні, так як представником позивачки не надано будь-яких належних доказів того, що відповідачем умисно вчиняються дії спрямовані на відчуження майна, не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, в зв`язку з чим суд в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа на стороні позивача без самостійних вимог служба у справах дітей Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє вимог державний реєстратор Тячівської міської ради Лазар Діана Василівна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов