Справа № 541/3415/21
Провадження №2/541/306/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 березня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2021 року до суду звернувся представник Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" з позовною заявою до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та просив стягнути на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" суму завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 25983 грн. 82 коп. та з ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у розмірі 500 грн. 00 коп. та судовий збір з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2270 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 11.12.2018 року о 04 год у м. Миргород по вул. Сорочинській відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen LT 35 TDI ДНЗ НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та допустив наїзд на перешкоду - електроопору, в результаті ДТП транспортний засіб та електроопора отримали механічних пошкоджень, чим порушив п. 12.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок цього електроопора № 10 отримала механічні пошкодження переламалась та потребувала негайного відновлення.

Опора № 10, є складовою частиною мережі ПЛ 10 кВ Лінії від ТП 32 ПС «Миргород». Дана лінія і опора у складі лінії знаходиться у володінні АТ "ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО", обслуговується Миргородською філією.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2019 року вину ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення встановлено.

Позивач провів розрахунок витрат на відновлення пошкодженої опори, який складає всього 26 336 грн. 62 коп. (Кошторисний розрахунок на виконання робіт з відновлення пошкодженого майна і Розрахунок на компенсацію за недоотриману електроенергію додається). Дані розрахунки є фактичними, а не орієнтовними. Таким чином всього Позивачу було завдано збитків на суму 26 483 грн. 82 коп. з ПДВ. Роботи щодо відновлення залізобетонної опори зовнішнього освітлення були фактично виконані за кошти Позивача.

Позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, направив відповідачу ОСОБА_1 претензію, однак, за нею оплати не надійшло, навіть на розмір франшизи, вказаної у копії полісу, який направив Позивачу разом із копією повідомлення страховику, тому зараз користується своїм правом на звернення до Суду для примусового стягнення збитків.

Заяву страхувальнику про страхове відшкодування та додаткові документи, а також повідомлення про настання страхового випадку подано АТ «Полтаваобленерго» в особі її Миргородської філії декілька разів:

1. за вих.№ 13-17-01-5/279 від 07.02.2019 р. та отримано страховиком - АТ «»СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» 15.03.2019, згідно в межах установленого законом річного строку;

2. за вих.№13-17-01-5/586 від 18.03.2019 р. та отримано страховиком - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» 27.03.2019, в межах установленого законом річного строку.

У подальшому, позивач направляв заяви з проханням повідомити причини затримки виплати, так як у телефонному режимі після отримання заяв на зв`язок із представником позивача виходив агент страховика, позивач направляв йому додаткові докази та фотографії відновленої опори, і був переконаний, що заява у найближчий час буде задоволена, але жодних виплат позивач так і не дочекався. Відмову про виплату страхового відшкодування позивач отримав у 2021 році, з чого вбачається порушення страховиком згаданого закону щодо порядку взаємодії з потерпілим та строків направлення заяви про відмову у виплаті.

Позивач вважає, що з огляду на обставини страви та приписи ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» відсутні правові підстави для відмови АТ «Полтавабленерго» у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Оскільки законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, позивач вважає, що у даному позові навів достатні правові підстави для задоволення вимог позивачу у здійсненні страхового відшкодування, АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», на думку позивача, зобов`язано здійснити страхове відшкодування на користь АТ «Полтаваобленерго», на зменшену на суму франшизи згідно полісу № АМ/8166372, у сумі 25983,82 грн. (26483,82 грн. - 500,00 грн).

З огляду на те, що страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди, у відповідності до ст. 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 500,00 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтавабленерго».

Відсутність оплати по претензії ОСОБА_1 , відсутність виплат страхового відшкодування змусило позивача звернутися до суду для примусового стягнення суму завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з чим ним були понесені судові витрати по справі в частині сплати судового збору за розгляд справи.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 93).

Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" в судове засідання не з`явилися повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлені за адресою місця знаходження/проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 89, 90, 91, 92).

Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2019 року, яка набрала законної сили 22.01.2019 року, ОСОБА_1 11.12.2018 року о 04.200 год. в м. Миргород по вул. Сорочинській керуючи автомобілем марки Volkswagen LT 35 TDI ДНЗ НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та допустив наїзд на перешкоду - електроопору, в результаті ДТП транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження (а. с. 27).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1166 ЦПК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як слідує із змісту ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.03.2013 року № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі собою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦПК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до акту обстеження пошкодженого та відновленого майна Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Миргородської філії від 11.12.2018 виявлено пошкодження опори №10 ПЛ 10 кВ від ТП 32 ПС «Миргород» у м. Миргороді по вул. Сорочинській, яке сталося внаслідок того, що водій ОСОБА_1 не впорався з керуванням автомобіля на слизькій дорозі та збив дану опору, опора зламалась на відстані близько 0,5-0,7 м від землі, внаслідок цього відключилася ПЛ 10 кВ від ТП 32 ПС «Миргород», опора потребує заміни (а. с. 19).

Дана опора перебуває на балансі АТ «Полтаваобленерго», обслуговує Миргородська філія АТ «Полтаваобленерго», що підтверджується довідкою (витяг) з основних засобів про перебування на балансі майна від 10.12.2021 (а.с. 14).

З кошторисного розрахунку на виконання робіт від 10.12.2021 та акту виконаних робіт з відновлення пошкодженої опори №10 ПЛ 10 кВ від ТП 32 ПС «Миргород» від 04.10.2019 вбачається, що в результаті пошкодження електричної опори позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 20720, 71 грн. (а. с. 15, 18)

З розрахунку компенсації за фактично недоотриману електроенергію внаслідок аварійного відключення на період відновлювальних робіт від 10.12.2021 вбачається, що компенсація за недоотриману електроенергію внаслідок аварійного відключення на період відновлювальних робіт 659 хвилин 1400 побутових споживачів та 276 юридичних споживачів по Л-0,4 кВ та 3 юридичних споживачів по Л-10 кВ має становити 5763 грн 11 коп з ПДВ (а. с. 16-17).

Загальна сума матеріальних збитків завданих позивачу становить 26483 гривні 82 копійки (а.с. 14, 15, 16, 17, 18).

З метою відновлення пошкодженої електричної опори ОСОБА_1 за адресою проживання та місця реєстрації направлялася претензія № 1 від 05.01.2021 на суму 20720 грн. 71 коп., щодо своєчасного відшкодування нанесених товариству збитків в позасудовому порядку (а.с. 29).

У відповіді на претензію № 1 від 05.01.2021 ОСОБА_1 повідомив, що між ним та страховою компанією Приватним акціонерним товариством "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності та згідно положень Цивільного кодексу України страховик Приватне акціонерне товариство Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений у договорі, особі, яка є визначена, або не визначеній особі за погодженням із страхувальником (а.с. 32).

16.11.2018 року на автомобіль марки Volkswagen LT 35 TDI ДНЗ НОМЕР_1 був виданий Поліс №АМ/8166372 за яким страховиком є Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП". Відповідно до вказаного полісу страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну - сто тисяч, розмір франшизи 500 грн (а. с. 33).

11.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 пошкодив майно позивача, за обставинами, вказаними вище.

Відповідач ОСОБА_1 та позивач кожен, діючи окремо повідомили страховика Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" про ДТП, позивач направив заяву на страхове відшкодування та інші документи страховику (а. с. 34-38).

Страховик Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" від 28.09.2020 року у листі за вих. №1302, який отриманий був позивачем за вх. №230 від 28.01.2021 року (а. с. 47) повідомив позивачу про відмову у виплаті страхового відшкодування, вказав, що позивачем не дотримано встановленого п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 30-денного строку на подання страховику заяви про страхове відшкодування. Однак, позивач не погоджується з таким, оскільки своєчасно направив заяву.

Так, відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до пунктів 37.1. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви страховику про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Отже, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) в порядку, який визначено ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі № 465/4287/15.

У даному спорі страховий випадок (ДТП) стався 11.12.2018 року.

Заяву страхувальнику про страхове відшкодування та додаткові документи, а також повідомлення про настання страхового випадку Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" декілька разів направлялися Приватному акціонерному товариству "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП":

за вих. № 13-17-01-5/279 від 07.02.2019 р., отримано страховиком - Приватним акціонерним товариством "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" 15.03.2019, в межах установленого законом річного строку;

за вих. №13-17-01-5/586 від 18.03.2019 р., отримано страховиком - Приватним акціонерним товариством "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" 27.03.2019, в межах установленого законом річного строку (а. с. 35-38).

Тобто обидві заяви отримані страховиком в межах установленого законом річного строку.

У подальшому, позивач направляв Приватному акціонерному товариству "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" заяви з проханням повідомити причини затримки виплати (за вих. №13-17-01-5/1364 від 01.07.2020 р., за вих. №13-17-01-5/1722 від 18.08.2020 р.,за вих.№14-17-01-5/13, за вих. № 14-17-01-5/479 від 22.03.2021 р.), але у 2021 році позивач отримав відмову про виплату страхового відшкодування, з чого вбачається порушення страховиком згаданого закону щодо порядку взаємодії з потерпілим та строків направлення заяви про відмову у виплаті (а. с. 39-47).

Причиною відмови страховик вказав неподання повивачем заяви про страхове відшкодування. Однак, позивач двічі у межах річного строку направляв відповідні заяви про виплату страхового відшкодування, перший раз 07.02.2019 р., з ним відповідне повідомлення від потерпілої особи про ДТП від 31.01.2019 р. рекомендованим листом та 18.03.2021 року було повторно направлено на іншому бланку заяву-повідомлення від потерпілого про страхове відшкодування від 07.02.2019 р. де на звороті заяви вказано прохання провести виплати на підставі ст. 35 ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказані реквізити банківських рахунків, дана заява отримана страховиком Приватним акціонерним товариством "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" 27.03.2019 року (а. с. 35-38).

Враховуючи викладене, з огляду на обставини страви та приписи ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" відсутні правові підстави для відмови АТ «Полтавабленерго» у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом встановлено, що на момент ДТП, яке сталося 11.12.2018 року за участі ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" було страховиком, а ОСОБА_1 - страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АМ/8166372 (а. с. 33).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у цій сфері регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За змістом пунктів 9.1 і 9.2 статті 9 Закону № 1961-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП", уклавши з ОСОБА_1 договір страхування його цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі.

Відповідно до статті 6 Закону N 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування у встановлений договором строк є обов`язком страховика (пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України).

Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону N 1961-IV).

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону N 1961-IV.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (пункт 37.2 статті 32 Закону N 1961-IV).

Оскільки позивач Акціонерне товариство "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" подало до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" заяву про страхове відшкодування і з огляду на обставини страви та приписи ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" відсутні правові підстави для відмови АТ «Полтавабленерго» у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" зобов`язане здійснити страхове відшкодування на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго".

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судом, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.

Оскільки законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, про що також зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц, таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягяє задоволенню, а Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" зобов`язано здійснити страхове відшкодування на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на суму зменшену на суму франшизи згідно полісу № АМ/8166372, у сумі 25983,82 грн. (26483,82 грн. - 500,00 грн).

З огляду на те, що страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди, у відповідності до ст. 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 500,00 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтавабленерго».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 886846 від 07.12.2021 року (а. с. 13). В зв`язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені з оплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідачів ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" з кожного по 1135 гривень 00 копійок судових витрат з оплати судового збору понесених позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. 22, 979, 980, 988, 999, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 141, 142, 257, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в філії Полтавське облуправління АТ «ТАКСОМБАНК», МФО 339500, ) 25983 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 82 копійки завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в філії Полтавське облуправління АТ «ТАКСОМБАНК», МФО 339500, ) 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути із ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на рахунок Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022 м. Полтава, вул. Ст. Поділ, 5, п/р НОМЕР_3 в АТ «ТАКСОМБАНК», МФО 339500, ) по 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок судових витрат з оплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач:

Акціонерне товариство "Полтаваобленерго", місцезнаходження: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5 , , в особі

Миргородської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", місцезнаходження: вул. Котляревського, 59, м. Миргород, Полтавська область, .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП", місцезнаходження: вул. Бастіонна, 5/13, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 24.03.20222 року.

Суддя: В. М. Куцин