Справа № 308/3332/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

під головуванням судді Іванова А.П.

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди за порушення немайнових прав,

встановив:

02 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд стягнути з останньої на свою користь 50000 (п`ятдесят) тисяч гривень моральної шкоди та всі документально підтвердженні судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 у газеті «Сила народного контролю» за НОМЕР_1 на першій сторінці було опубліковане її фото із застосуванням фотошопу в частині спотворення обличчя. Також на п`ятій сторінці цього ж випуску газети надруковане її фото з іншими особами. ІНФОРМАЦІЯ_11 у газеті «Сила народного контролю» за НОМЕР_2 на першій сторінці було опубліковане її фото з особою, якій, як зазначалось, було вручено повідомлення про підозру. Також на восьмій сторінці даного випуску газети розміщена ще одна її фотографія з штучно створеним написом «Привіт правосуддю». Згоду на публікацію та розповсюдження свого зображення (фото) вона не давала. Публікація в газеті її фотографій, негативна риторика в підписах до фотографій, виставила її в негативному світлі перед мешканцями міста Чоп, серед яких багато її друзів і знайомих. Вважає, що незаконною публікацією та подальшим розповсюдження її фотографій порушено її особисте немайнове право, а саме право на приватність, оскільки вона не є публічною особою. Вважає, що відповідачка, як засновник і головний редактор газети «Сила народного контролю» має відповідати за порушення її немайнових прав. Враховуючи її пенсійний вік, той факт, що вона сильно хвилювалась після неодноразового розповсюдження фотографій, з огляду на особисті неприязні стосунки між нею та відповідачко, приймаючи до уваги тираж газети у 3000 примірників, вважає, що такими публікаціями її фото їй заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює у 50000 гривень, які вона просить стягнути з відповідачки на свою користь. Крім того просить суд стягнути на її користь документально підтверджені судові витрати.

В судове засідання 01 березня 2022 року позивачка та її представник не з`явились, але останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, але остання подала заяву в якій просила розглянути справу за їх відсутності.

В судових засіданнях, які відбувались раніше позивачка та її представник позовні вимоги підтримували в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник позов не визнавали, просили відмовити у їх задоволенні. Підстави відмови у позові вбачають у тому, що фото світлини із зображенням позивачки були ними отримані із відкритих інтернет-джерел, таких як « Facebook » та « Yotube » за наступними посиланнями:

ІНФОРМАЦІЯ_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5;

ІНФОРМАЦІЯ_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4;

ІНФОРМАЦІЯ_6 від ІНФОРМАЦІЯ_4;

ІНФОРМАЦІЯ_7 від ІНФОРМАЦІЯ_8.

За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з даних відкритого «Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності» (https://dzmi.minjust.gov.ua/home/index) газета «Сила народного контролю» зареєстрована 17 жовтня 2014 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, серія та номер свідоцтва ЗТ 636/228Р, засновником є ОСОБА_2 .

Із копії газети «Сила народного контролю» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 5-7) видно, що на першій сторінці газети під №5 опубліковано фото ОСОБА_1 з підписом: «ІНФОРМАЦІЯ_10»; на наступній сторінці газети під №5 опубліковано фото із зображенням ОСОБА_1 із підписом: «Екс-директор Чопського ринку виплачує ОСОБА_2 моральну компенсацію за безпідставні образи. Рішення про відшкодування моральної шкоди за приниження честі і гідності вступило в законну силу», автор публікацій не вказаний.

Із копії газети «Сила народного контролю» НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 8-10) видно, що на першій сторінці газети під №6 опубліковано фото із зображенням ОСОБА_1 з підписом: «ІНФОРМАЦІЯ_12»; на наступній сторінці газети опубліковано фото із зображенням ОСОБА_1 із підписом: «Привіт правосуддю», та опубліковано замітку під заголовком «Вагомий аргумент в суді представила колишня директорка чопського ринку». Вказана замітка містить інформацію про те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні в Ужгородському міськрайонному суді виказувала неповагу до суду та до ОСОБА_2 , автор публікацій не вказаний.

При перегляді сторінки за посиланням:

« ІНФОРМАЦІЯ_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5» видно, що у соціальній мережі «facebook» на сторінці «Новини Чопа» ІНФОРМАЦІЯ_4 опублікований пост ОСОБА_4 , до якого доданий фотознімок ОСОБА_1 . Цей фотознімок позивачки передрукований у НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_9 газети «Сила народного контролю» з підписом: «ІНФОРМАЦІЯ_10».

«ІНФОРМАЦІЯ_6» видно, що в мережі «youtube» ІНФОРМАЦІЯ_13 опубліковане відео, на якому видно ОСОБА_1 . Це відео з відкритим доступом.

«ІНФОРМАЦІЯ_7 від ІНФОРМАЦІЯ_8» видно, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в мережі «youtube» розміщене відео, з якого зображення позивачки передруковане у газеті «Сила народного контролю» НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_11 фото із зображенням ОСОБА_1 із підписом: «Привіт правосуддю. Це відео з відкритим доступом.

Сторінка за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4» не відкривається з позначкою про те, що це відео більше не доступне.

Із довідки АВ №0930850 (а.с. 11) видно, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» до суб`єктів діяльності друкованих засобів масової інформації належать засновник (співзасновники) друкованого засобу масової інформації, його редактор (головний редактор), редакційна колегія, редакція, трудовий колектив редакції, журналістський колектив, журналіст, автор, видавець, розповсюджувач.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_2 є засновником газети «Сила народного контролю», здійснює підготовку та публікацію зазначеного засобу масової інформації, а тому є належним відповідачем за цим позовом.

Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Стаття 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Одразу слід зазначити, що твердження позивачки про те, що статті (публікації) в НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» мають негативний сенс та риторику щодо позивачки не може бути розцінено судом як порушення її особистих немайнових права, що підлягають правовому захисту в порядку, встановленому процесуальним законом України, оскільки ані сама ОСОБА_1 , ані її представник не стверджують, що розповсюджена у статтях (публікаціях) інформація щодо ОСОБА_1 не відповідає дійсності, тобто є недостовірною. Позовні вимоги про визнання інформації недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права та її спростування ОСОБА_1 не заявлені.

Щодо розповсюдження у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» фотографій позивачки, судом встановлено, що у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» опубліковані фотознімки ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦК України фотографія, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не надавала дозвіл на публікацію своїх фотографічних зображень у номерах НОМЕР_1 та НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю». Відповідачкою та її представником зворотного не доведено.

Разом з тим, судом встановлено, що вказані зображення ОСОБА_1 до їх розміщення в газеті «Сила народного контролю» були раніше оприлюднені у соціальних мережах, таких як « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Yotube», й надалі були проілюстровані, як передрук в публікаціях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю».

Позивачка та її представник стверджують, що такими публікаціями порушено її право на приватність, яке закріплено у ст. 8 Європейської конвенції з прав людини, за яким органи державної влади чи засоби масової інформації не можуть втручатись у здійснення права особи на приватне життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно, засоби масової інформації можуть збирати та поширювати інформацію про приватне життя фізичних осіб за їхньої згоди.

В свою чергу ст. 10 Європейської конвенції з прав людини передбачає право на свободу вираження поглядів, що включає «свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати та передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади й незалежно від кордонів».

Тобто, засоби масової інформації можуть втручатися у приватне життя фізичних осіб без їхньої згоди, якщо є суспільний інтерес, що виправдовує оприлюднення інформації. Таке втручання повинно бути пропорційним та не виходити за межі того, що необхідно, аби задовольнити правомірний суспільний інтерес. Це положення можна застосувати, використовуючи та поширюючи фотографії фізичних осіб. Цей принцип, спрямований на політиків, стосується всіх громадських діячів, а саме будь-кого, хто є частиною публічної сфери своїми діями чи навіть своєю позицією, що закріплено у рішенні ЄСПЛ у справі «Кроне Верлаг ГмбХ & Ко. КГ. Проти Австрії» (Krone Verlag GmbH & Co. KG c. Autriche), заява № 34315/96, § 37, від 26 лютого 2002 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що публікації у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» із зображенням ОСОБА_1 висвітлюють її діяльность, як директора Чопського ринку, що не може бути розцінено судом як приватні (особисті) справи такої, так як стосуються її роботи на посаді директора Чопського ринку в інтересах громади та відповідно дотичних до цього питання судових справ.

На думку суду публікація фотографій ОСОБА_1 у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» є пропорційним та не виходить за межі надання інформації про хід судових справ, що необхідно, аби задовольнити правомірний суспільний інтерес.

Крім того, на думку суду, газета «Сила народного контролю» оприлюднила фотографії ОСОБА_1 без її згоди, використавши медіа файли вже опубліковані у мережі, зокрема в загальнодоступних профілях соціальних мереж «Facebook» та «Yotube».

З огляду на викладене, суд вважає, що публікаціями фотознімків ОСОБА_1 у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» її право на приватність не порушено, а цілком вкладалось у необхідність задовольнити суспільний інтерес до судових справ за її участю.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 на її користь 50000 гривень моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у позові, публікацією фотографій ОСОБА_1 їй заподіяно моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, оскільки після розповсюдження фотографій вона дуже сильно хвилювалась, так як її авторитет серед колег, знайомих, друзів, громадськості м. Чоп був заплямований. Її стали турбувати безсоння, сильний головний біль, зник апетит, знизився життєвий тонус, з`явився стан депресії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто, право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови). Це:

а) наявність моральної шкоди, як наслідку порушення особистих немайнових прав;

б) неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди;

в) причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою;

г) вина заподіювача шкоди.

ОСОБА_1 та її представник в позові стверджують про заподіяння моральної шкоди, але жодних доказів того, що після розповсюдження фотографій вона пережила хвилювання, наслідком чого було безсоння, сильний головний біль, зникнення апетит, зниження життєвого тонусу, стан депресії тощо суду надано не було. Перераховані твердження є голослівними, не підтвердженими жодними доказами, на підставі яких суд міг би встановити заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 не довела заподіяння їй моральної шкоди.

Щодо дій ОСОБА_2 , яка у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю», розповсюдила фотографії ОСОБА_1 судом вище зроблено висновок про те, що право на приватність ОСОБА_1 не порушено, а цілком вклалось у необхідність задоволити суспільний інтерес до судових справ з її участю.

Тому суд вважає, що дії ОСОБА_2 щодо публікацій фотографій ОСОБА_1 у НОМЕР_1, НОМЕР_2 газети «Сила народного контролю» є правомірними.

Таким чином судом встановлено, що наявність заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 не доведена, дії ОСОБА_2 з публікації фотознімків є правомірними, відповідно відсутні будь-які законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 50000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_2 , то і відсутні підстави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 23, 201, 277, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 81, 133, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень за порушення немайнових прав та судових витрат залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов