Справа № 152/201/22
У Х В А Л А

про відвід судді

14 березня 2022 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Роздорожної А.Г.,

розглянувши заяву про самовідвід судді у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, -

у с т а н о в и в :

10 березня 2022 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою суду від 10 березня 2022 року задоволено заяву про самовідвід судді Соколовської Т.О. та передано цивільну справу № 152/201/22 (провадження № 2/152/130/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини до канцелярії Шаргородського районного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шаргородського районного суду Вінницької області в порядку, передбаченому частиною третьою статті 14 ЦПК України.

На підставі розпорядження керівника апарату суду Бородавки С.В. від 11 березня 2022 року № 02, справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

При одержанні та вивченні зазначеної справи, головуючим суддею Роздорожною А.Г. встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою керівника апарату Шаргородського районного суду Вінницької області Бородавки Світлани Василівни.

Відповідно до частини першої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини що виникають сумнів в неупередженості судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Оскільки вищевказані обставини можуть викликати сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Роздорожної А.Г. при розгляді цієї справи, вважаю, що заява судді Роздорожної А.Г. про самовідвід є обґрунтованою.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення у сторін будь-яких суб`єктивних сумнівів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді даної справи, доходжу висновку про задоволення заяви про самовідвід головуючого судді Роздорожної А.Г. у цій справі.

Керуючись статтями 36, 39-40, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву судді Роздорожної А.Г. про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини до канцелярії Шаргородського районного суду для проведення повторного автоматизованого розподілу цієї судової справи.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя Андрея РОЗДОРОЖНА