ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/193/22 Справа № 180/823/21 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що працюючи у АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» у шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання. Висновком МСЕК від 15 травня 2000 року первинно встановлено 25% втрати працездатності. При повторних переоглядах 07 грудня 2009 року, ступінь втрати професійної працездатності встановлено у розмірі 65% та встановлено третю групу інвалідності з 07 грудня 2009 року, безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК. Позивач вважав, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, йому спричинено моральну шкоду, яку просив стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 120 000 грн., з утриманням податку та обов`язкових платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що через порушення відповідачем нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу ОСОБА_1 отримав професійне захворювання, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, та її розмір 120 000 грн., суд визначив з урахуванням фізичних та моральних страждань позивача, їх тривалості і тяжкості.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулися з апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині визначення розміру морального відшкодування без утримання податків і зборів.

В апеляційній скарзі АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить зменшити її розмір до 65 000 грн. Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди, є завищений та не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки відсутні будь-які відомості та докази, які б підтверджували якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з «Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом», правонаступником якого на даний час є АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 47-54).

За час роботи на даному підприємстві він отримав професійні захворювання, які обумовлено умовами в яких він працював.

Висновком МСЕК від 15 травня 2000 року ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності встановлено в загальному розмірі 25%, при повторних переоглядах 07 грудня 2009 року ступінь втрати професійної працездатності визначено в загальному розмірі - 65 %, встановлено третю групу інвалідності, безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 9-14).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29 лютого 2000 року встановлено причини виникнення професійного захворювання: підвищена запиленість та високий вміст марганцю в повітрі робочого простору (а.с. 15-17).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з частинами першою та п`ятою ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У п. 13 зазначеної постанови судам роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, встановивши факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з втратою ним професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, та вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ст. 237-1 КЗпП України та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, з урахуванням глибини та ступеня моральних і фізичних страждань ОСОБА_1 , яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 65 % та характеру ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, належним чином обґрунтував свої висновки щодо стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 120 000 грн.

Доводи апеляційної скарги АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» щодо відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписками із історії хвороби, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, переживання викликані наслідками професійного захворювання, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання, професійне захворювання легень істотно обмежує нормальне життя позивача через кашель, запаморочення, постійну задишку, що прогресує та виділення мокротиння, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності.

Аргументи апеляційної скарги з приводу розміру моральної шкоди, який є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки відсутні будь-які відомості та докази, які б підтверджували завдані позивачу страждання, втрату ним нормальних життєвих зв`язків і вимагання від нього додаткових зусиль для організації свого життя не заслуговують на увагу, як такі, що суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу необхідності визначення без утримання податків і зборів розміру присудженого відшкодування спричиненої немайнової шкоди, виходячи з наступного.

Змінами до податкового законодавства, які набули чинності з 23 травня 2020 року згідно із законом України № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», визначено, що стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Оскільки сума стягнення з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди складає 120 000 грн., що значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 120 000 грн. з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із вимог чинного законодавства, з урахуванням характеру і тривалості його душевних страждань та обсягу змін в його житті. Визначена судом сума відповідає ступеню втрати професійної працездатності, засадам розумності, виваженості та справедливості. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2021року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова