Справа № 510/2110/21
Провадження 2/510/219/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.22 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.05.2019 р. між ним та відповідачем, у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який не був посвідчений нотаріально, але було виконано всі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що хоча відповідач і є власницею житлового будинку, однак за нею у встановленому законом порядку не зареєстровано право власності на спадкове майно належне ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому придбане позивачем майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у зв`язку з тим, що позивач є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в нього майна, передбачені ст. 388 ЦК України, він просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Вальченко В.В. (ордер серії ОД № 284493 від 09.09.2021 р.) направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності.

Відповідач по справі, у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально не посвідчений договір купівлі - продажу від 20.05.2019 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 46,40 кв.м., житлова площа 32,90 кв.м., допоміжна площа 13,50 кв.м.; договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , від 19.07.2005р., зареєстрований в реєстрі за № 2129; витяг № 7827036 від 30.07.2005р. про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , власники: ОСОБА_2 1/3 частка, ОСОБА_3 1/3 частка, ОСОБА_4 1/3 частка; свідоцтво про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_3 ; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку АДРЕСА_1 .

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 20.05.2019р. позивач домовився із відповідачем про купівлю-продаж житлового будинку АДРЕСА_1 .

В той же день було укладено відповідний договір купівлі-продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Позивач передав ОСОБА_2 гроші у сумі 25000 грн., а відповідач передала позивачу ключі від будинку.

Так як, згідно законодавства, подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач через деякий час запропонував відповідачу привести домовленість у відповідності до вимог закону, однак з`ясувалось, що відповідач не зареєструвала у передбаченому законом порядку право власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме, 2/3 часток житлового будинку. Інша 1/3 частка будинку належить відповідачу на підставі витягу № 7827036 від 30.07.2005р. про реєстрацію права власності.

Про існування цих обставин, позивачу нічого не було відомо, оскільки перед оформленням правочину, відповідач завірила позивача, що вона є власником нерухомого майна і в неї наявні всі правовстановлюючі документи.

Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 20.05.2019р., відповідач не мала право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачем майно було відчужено особою, яка не мала на це право.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передав продавцю обумовлену суму, а продавець передала позивачу нерухоме майно та ключі від нього.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші у сумі 25000 грн., а позивачу - об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висувала вимоги щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача, яка фактично не мала права його відчужувати на той період, оскільки право власності відповідача на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме, 2/3 частки житлового будинку не було зареєстровано у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності- задовольнити.

2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Костянтин СОРОКІН