Справа № 183/484/22
№ 2-о/183/64/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Пащенко А.С., заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Нетеси Є.О., розглянувши в порядку окремого провадження в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Новомосковського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 р, -

В С Т А Н О В И В :
28 січня 2022 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 січня 2022 року він звернувся до Новомосковського районного відділу ДМС України в Дніпропетровській області з питанням щодо набуття громадянства України. У результаті перевірки заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року. За його особистим зверненням до Знаменівського старостинського округу № 1 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, заявнику надана довідка від 21 січня 2022 року № 45 про те що ОСОБА_1 02 вересня 1988 року прибув з АДРЕСА_1 ) та вибув 15 листопада 1989 року у зв`язку із призивом на дійсну військову службу до Лав Збройних Сил Радянської Армії. Вказує, що до 1989 року він проживав в Україні, отримав освіту.
В судовому засіданні заявник повністю підтримав вимоги заяви. Вказав, що він не зміг оформити громадянство України з незалежних від нього причин, оскільки на момент набуття Україною незалежності перебував на строковій службі на території іншої країни та не міг повернутися в Україну. Після закінчення військової служби постійно проживав в Україні, мав тут сім`ю та має доньку, є українцем та бажає оформити належним чином своє громадянство, не бажає бути громадянином іноземної держави, оскільки вважає своєю батьківщиною Україну.
Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви у разі наявності доказів, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року на території України. У відзиві вказала на той факт, що заявник звертався спочатку з усною заявою до заінтересованої особи та отримав усну відповідь про документи, які необхідно подати для отримання громадянства.

Ухвалою від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні 21 березня 2022 року ухвалою суду прийнято уточнену заяву, в якій позивачем змінено предмет позову в редакції, зазначеній вище.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ленінполь Таласського району Киргизької РСР, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим 23 липня 1971 року Ленінпольською сільською радою Таласського району Киргизької РСР /а.с.9/.
З довідки Піщанської сільської ради Знаменівського старостинського округу № 45 від 21 січня 2022 року вбачається, що заявник прибув 02 вересня 1988 року з АДРЕСА_1 та вибув 15 листопада 1989 року /а.с.10/. Означені відомості також підтверджені і даними з домової книги, які на момент їх формування були належними відомостями на підтвердження реєстрації місця проживання особи в житловому фонді /а.с.11-12/.
Також підтверджується свідоцтвом про неповну середню освіту № НОМЕР_2 від 10 червня 1986 року /а.с.15/, Атестатом № 11467 від 11 липня 1988 року /а.с.16, 17/ і той факт, що ОСОБА_1 , 1971 року народження, навчався в Знаменівській сільській школі, яку закінчив в 1986 році, та в Попасненському середньому СПТУ № 72 Новомосковського району Дніпропетровської області, який закінчив 11 липня 1988 року.
З належним чином засвідченої копії військового квитка серії НОМЕР_3 від 18 жовтня 1989 року /а.с.13/ вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який закінчив СПТУ № 72 Новомосковського району Дніпропетровської області, 25 листопада 1989 року призваний на строкову військову службу та направлений до військової частини, на підставі наказу від 03 жовтня 1991 року звільнений в запас та направлений до Новомосковського ОГВГ Дніпропетровської області, 19 жовтня 1998 року демобілізований з військових сил в/ч № НОМЕР_4 та направлений до Новомосковського ГВК Дніпропетровської області.
З дослідженої судом в судовому засіданні належним чином засвідченої копії рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/2437/13-ц вбачається, 01 жовтня 2011 року у Виконавчому комітеті Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис № 06, є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квітня 2012 року не підтримував шлюбно-сімейних відносин з ОСОБА_2 . Означеним рішенням, шлюб розірвано.
Як вбачається з листа Новомосковського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області №б/н від 15 березня 2022 року заявнику відмовлено у наданні громадянства України та роз`яснено його право на звернення до суду з метою встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.
Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного вище Закону громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності цим Законом проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України» умовою прийняття до громадянства України є, зокрема, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.
За п.24 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 x 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - декларацію про відмову особи, яка є громадянином Російської Федерації і зазнала переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує переслідування через політичні переконання (довідка Міністерства закордонних справ України, дипломатичного представництва чи консульської установи України, видана в установленому Кабінетом Міністрів України порядку), - для іноземців, які є громадянами Російської Федерації та зазнали переслідувань через політичні переконання у країні своєї громадянської належності; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
У відповідності до п.25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Оскільки надані заявником докази, в їх сукупності, підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, наявні підстави для задоволення поданої заяви.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що викладені докази у своїй сукупності доводять той факт, що заявник до 24 серпня 1991 року проживав на території України, а тому вимоги заявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 141, 142, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 задовольнити

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за розглядом справи в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Новомосковського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області: вул.Шевченка, 39, м.Новомосковськ, 37806243.

Повне рішення суду складено 25 березня 2022 року.

Суддя Д.О. Парфьонов