У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2022 року Деснянський районний суд м. Києва у складі

Головуючого судді Галась І.А.,

секретаря судового засідання Дуб С.І.

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року заявник, через представника - адвоката Ванжурак Р.В. звернулися до Деснянського районного суду м. Києва з вищезазначеною скаргою.

Вимоги скарги обґрунтовано наступним:

На виконанні у Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист N92-277/12 від 25 червня 2012 року виданий Деснянським грн., в рамках примусового виконання якого:

- у ВП №934253941 від 14 вересня 2012 року державним виконавцем винесено постанову пре відкриття провадження; 14 вересня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на все майно боржника; 13 грудня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- у ВП N952565595 від 11 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову пре відкриття виконавчого провадження; 30 грудня 2016 року державним виконавцем винесене постанову про звернення стягнення на все майно боржників; 27 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №71043619 від 24 лютого 2021 року постановою Деснянського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві №3148/7 від 30 грудня 2016 року на майно скаржник накладено арешт (ВП №52565595).

Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №245753103 від 24 лютого 2021 року постановою відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 14 вересня 2011 року накладено арешт на майно скаржника та оголошено заборону на його відчуження (ВП №34253941).

На адвокатський запит від 18 грудня 2020 року, листом з Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ № 7-Д від 28 грудня 2020 року повідомлено, що згідно актуальних даних АСВП, відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення зі скаржника заборгованості станом на 28 грудня 2020 року на виконанні не перебуває.

На адвокатський запит № 34-3-21 від 17 березня 2021 року, листом з Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ повідомлено, що відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення зі скаржника заборгованості станом на 02 квітня 2021 року на виконанні не перебувають.

Згідно листа Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 7-Д від 02 квітня 2021 року також вказано, що станом на 02 квітня 2021 року стало відомо, що вищевказаний виконавчий документ повторно на виконання не надходив.

На заяви представника скаржника про скасування обтяжень (арешту майна) №1-1-21 від 12 січня 2021 року та б/н від 20 серпня 2021 року (повторно) з Деснянського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві надійшли листи №7-Д від 21 січня 2021 року та №27242-Н від 30 серпня 2021 року, де зазначалось, що для вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна необхідне звернутися до суду у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Посилаючись на викладені обставини справи, Заявник просить суд:

- Прийняти до розгляду скаргу про визнання бездіяльності державних виконавців протиправною та задовольнити її;

- Зобов`язати Деснянське районне ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт та заборону на відчуження майна ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ), накладених постановою №3148/7 від 30 грудня 2016 року Деснянським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (ВП №52565595) та постановою від 14 вересня 2012 року ВДВС Деснянського РУЮ ум. Києві (ВП №34253941).

Скаржник, представник скаржника протягом розгляду скарги просили вимоги задовольнити.

Уповноважений представник Деснянського районного ВДВС м. Києва ЦМУ МЮ (м.Київ), в судове засідання по розгляду скарги неодноразово не з`являвся. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином про що свідчать матеріали справи. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання про відмову в задоволенні вимог, викладених у скарзі.

У відповідності до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою й другою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного СУДУ України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Враховуючи вимоги статті 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності сторін, що не з`явились та які були повідомлені своєчасно та належним чином про розгляд скарги.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скаржника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №71043619 від 24 лютого 2021 року встановлено, що постановою Деснянського районного ВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві №3148/7 від 30 грудня 2016 року на майно скаржник накладено арешт (ВП №52565595).

Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №245753103 від 24 лютого 2021 року постановою відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 14 вересня 2011 року накладено арешт на майно скаржника та оголошено заборону на його відчуження (ВП №34253941).

На адвокатський запит від 18 грудня 2020 року та № 34-3-21 від 17 березня 2021 року, листом з Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ № 7-Д від 28 грудня 2020 року повідомлено, що згідно актуальних даних АСВП, відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення зі скаржника заборгованості станом на 28 грудня 2020 року на виконанні не перебуває.

На адвокатський запит № 34-3-21 від 17 березня 2021 року, листом з Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ повідомлено, що відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення зі скаржника заборгованості станом на 2 квітня 2021 року на виконанні не перебувають.

Згідно листа Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 7-Д від 02 квітня 2021 року також вказано, що станом на 02 квітня 2021 року стало відомо, що вищевказаний виконавчий документ повторно на виконання не надходив.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією, або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на свій території України і захищені Конституцією України. Виконання рішення суду в цивільній справі здійснюється відповідно до статей ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими законами, нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Суд наголошує, що оскільки судові органи не наділені повноваженнями зобов`язувати виконавчі органи вчинити певні дії, тому вимога щодо зобов`язання посадових осіб Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та заборону на відчуження майна ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ), накладених постановою №3148/7 від 30 грудня 2016 року Деснянським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (ВП №52565595) та постановою від 14 вересня 2012 року ВДВС Деснянського РУЮ ум. Києві (ВП №34253941) не підлягає до задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст.3,18,74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,10,18,447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо нездійснення зняття арешту та заборону на відчуження майна ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), накладених постановою №3148/7 від 30 грудня 2016 року Деснянським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві (ВП №52565595) та постановою від 14 вересня 2012 року ВДВС Деснянського РУЮ ум. Києві (ВП №34253941).

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.А. Галась