У Х В А Л А

18.03.2022 Справа №607/3902/22

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні будинком, визнання відповідачів недобросовісними володільцями, витребування будинку у відповідачів та їх виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні будинком садибного типу загальною площею 323,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , визнання відповідачів недобросовісними володільцями цього будинку, витребування будинку у відповідачів та їх виселення із зазначеного будинку без надання іншого житлового приміщення. Позов обгрунтовано тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна її цивільного чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини входить вищевказаний будинок. Відповідачі, не будучи спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 та не маючи права на обов`язкову частку в спадщині, замінили замки на вхідних дверях будинку та не дають позивачу доступу до нього.

Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам та іншим особам чинити перешкоди щодо вжиття спадкоємцем ОСОБА_1 заходів для збереження спадкового майна, в тому числі укладення відповідного договору з суб`єктом охоронної діяльності, предметом якого є охорона будинку садибного типу загальною площею 323,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та майна, що знаходиться у ньому, й виконання цього договору.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідачі свавільно захопили вищевказане житло та всі речі домашнього вжитку, правовстановлюючі документи на нерухоме і рухоме майно померлого, належні йому речі, грошові кошти та зброю з відповідними дозволами. Дії відповідачів спричиняють пошкодження, приховання чи знищення спадкового майна та унеможливлюють його збереження позивачем як єдиним спадкоємцем та подальшу реєстрацію цього права. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.

Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер цивільний чоловік позивача ОСОБА_4 . До складу спадщини входить будинок садибного типу загальною площею 323,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 . Також, як зазначено в позовній заяві, відповідачі, не будучи спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 та не маючи права на обов`язкову частку в спадщині, замінили замки на вхідних дверях будинку та не дають позивачу доступу до нього.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення чи неможливості його виконання без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач, обгрунтовуючи наявність підстав вжиття заходів забезпечення позову, не надала жодних доказів про те, що відповідачі чинять перешкоди щодо вжиття спадкоємцем ОСОБА_1 заходів для збереження спадкового майна, в тому числі укладення відповідного договору з суб`єктом охоронної діяльності, предметом якого є охорона будинку садибного типу загальною площею 323,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та майна, що знаходиться у ньому, й виконання цього договору.

Із долучених до позовної заяви доказів таких обставин встановити не можливо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1283 ЦК України охорона спадкового майна здійснюється в інтересах спадкоємців, відказоодержувачів та кредиторів спадкодавця з метою збереження його до прийняття спадщини спадкоємцями або набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою. Нотаріус або в сільських населених пунктах уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини за заявою спадкоємців або за повідомленням підприємств, установ, організацій, громадян, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою вживає заходів до охорони спадкового майна.

У заяві про забезпечення позову не вказано про неможливість виконання зазначених норм цивільного законодавства.

Відтак, за одного лише припущення позивача про потенційну можливість відповідачів спричинити пошкодження, приховання чи знищення спадкового майна, суд не вбачає підстав вважати, що виконання можливого рішення про задоволення позову в межах заявлених позовних вимог або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, буде утрудненим або неможливим.

Крім цього, однією із чотирьох позовних вимог є усунення перешкод у користуванні будинком садибного типу загальною площею 323,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , а згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149 153, 260 261, 353 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у користуванні будинком, визнання відповідачів недобросовісними володільцями, витребування будинку у відповідачів та їх виселення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

СуддяН. М. Сташків