Справа № 303/8184/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 березня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Готри Т.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2022 року, ухвалене суддею Куцкір Ю.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 19.05.2007 між сторонами був зареєстрований шлюб у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, актовий запис №14. Позивачка бажає розірвати шлюб, оскільки спільне життя між ними не склалося, в них різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння, любові та поваги, спільне господарства не ведуть. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає допомогу на утримання дітей та бере участі в додаткових витратах на дітей.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ». Малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом з нею. Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі по 3000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення ними повноліття.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2022 року позов задоволено частково.

Шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району за актовим записом №14 - розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_2 залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 грн сплаченого судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції в частині стягнутих аліментів змінити та стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 1 500 грн на кожну дитину. Вважає, що судом не взято до уваги те, що він не відмовляється від утримання дітей, однак, визначена сума аліментів є завищеною. Він офіційно не отримує офіційного доходу, працює на сезонних роботах та має змогу сплачувати тільки по 1500 грн на кожну дитину.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24.02.2022 відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів, з дня вручення копії цієї ухвали, для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_1 отримав 03.03.2022, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. ОСОБА_2 була направлення ухвала про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою, однак поштовий конверт повернувся на адресу суду без вручення адресату.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, то апеляційний суд, в силу приписів ст. 367 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 19.05.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований 19.05.2007 у виконкомі Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, актовий запис №14 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 03.09.2009 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 03.09.2009 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідачем не заперечується той факт, що діти проживають з ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.

Так, при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, вік дітей, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), стан його здоров`я та те, що він є молодою працездатною людиною, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Визначений судом розмір аліментів, на думку колегії суддів, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів за наявності до цього підстав.

Твердження відповідача про те, що він ніде не працює та не отримує жодного офіційного доходу, слід визнати необґрунтованим, оскільки, ним не надано доказів, які б підтверджували факт неспроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Разом з тим, ОСОБА_1 погоджується сплачувати аліменти, лише у меншому розмірі.

Крім того ОСОБА_1 є молодим за віком та працездатним, на утриманні нікого не має, а доказів того, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, останнім не надано.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення аліментів у визначеному розмірі та не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами норм статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 18 березня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: