Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2022 Справа №607/17565/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

прокурора Околіт О.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ,-

В С Т А Н О В И В:

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього 27 633 грн. 12 коп. витрат, пов`язаних з лікуванням у лікувальному закладі Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» потерпілої від злочину ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що внаслідок кримінального правопорушення, яке вчинено відповідачем ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0002339 від 28.11.2020 р. за даним фактом - закрито. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, протерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» із 27.11.2020 року по 14.12.2020 року. Витрати зазначеного медичного закладу становлять 27 633,12 грн., а тому відповідно до ст. 1206 ЦК України вони повинні бути відшкодовані відповідачем як особою, яка вчинила злочин.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву у якому вказує на те, що він не заперечує факту необхідності сплати вартості витрат на лікування, понесених закладом охорони здоров`я, однак вважає, що позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку суми, що стягується чи оспорюється. Перелік сум відшкодування не містить конкретного зазначення, які обстеження проходила потерпіла та якими (платіжними) бухгалтерсько-розрахунковими документами вони підтверджені. Окрім того, вважає, що виходячи з характеру травм, які отримала потерпіла, вони здебільшого не потребують постійного цілодобового перебування у лікувальному закладі, так як період їх лікування пов`язується з необхідністю спливу певного часу для зростання переломів. Вважає, що позивач не довів, що саме перебування у закладі охорони здоров`я в такій кількості днів викликано медичними показаннями (протоколами лікування), а не бажанням самої потерпілої перебувати у ньому, як і не доведено, що тривалість такого перебування в закладі медичної установи пов`язано саме з необхідністю лікування травм, заподіяних під час ДТП, а не іншої хвороби, які не перебувають у причинному зв`язку з транспортною подією. Окрім того, при поступленні потерпілої до медичного закладу, відповідачем особисто було оплачено первинні обстеження, а тому не зрозуміло вартість яких саме обстежень позивач просить відшкодувати. Також вважає, що позивачем не доведено яким чином встановлено вартість ліжко-дня, оскільки сама по собі довідка медичної установи про вартість одного ліжко-дня має теж мати економічне обґрунтоване підґрунтя для визначення такої суми. У процесі здійснення досудового розслідування кримінального провадження за вказаним фактом потерпілій ОСОБА_3 відповідачем сплачено 02.12.2020 року 10,0 тис. гривень матеріальної шкоди, яку вона понесла внаслідок лікування травм, отриманих під час ДТП, та 15.03.2021 року 70,0 тис. грн. моральної шкоди.

Тернопільською окружною прокуратурою подано відповідь на відзив у якому зазначено, що процесуальним керівником в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», після надходження кримінального провадження до суду, було подано через канцелярію суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_2 про стягнення з нього 27 633,12 грн витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 , однак даний цивільний позов прокурора залишено без розгляду, у зв`язку із закриттям провадження у кримінальному провадженні. На запит старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 27.08.2021 року №14558/24/6-21, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» надано довідку від 04.02.2021 №150, про витрати на проведення лікування ОСОБА_3 . Згідно вказаної довідки потерпілою проведено 17 ліжко-днів у лікувальному закладі. Вартість одного ліжко-дня у листопаді 2020 року становив - 1 539, 30 грн., у грудні 2020 року - 1 602, 78 грн. Вартість лікування становить: 4 ліжко-дні х 1539, 30 грн. = 6157, 2 грн.; 13 ліжко-днів х 1.602, 78 грн. = 20 836, 14 грн., обстеження - 639, 78 грн., а разом - 27 633, 12 грн. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20, визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Таким чином, вважає, що кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 , підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь міського бюджету. Вказують на те, що Тернопільською окружною прокуратурою пред`явлено позовну заяву із врахуванням документів, долучених до позовної заяви, в тому числі із врахуванням інформації, викладеної у довідці виданій КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №150 від 04.02.2021 року. Вважають, що доводи, наведені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 є не обгрунтованими та не відповідають фактичним обставинам.

Відповідачем відповіді на відзив не надавалось.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Околіт О.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву відповідно до якої просять справу розглядати у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив

У відповідності до вимог ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Органом досудового розслідування встановлено, що 27.11.2020 року близько 17 год. водій ОСОБА_2 керував технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 217130», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався вул. Дружби в місті Тернополі в сторону вул. Миру із швидкістю 61 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений навпроти будинку №9 по вул. Дружби, водій ОСОБА_2 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Так, у цей час на вищевказаний пішохідний перехід у темпі спокійного кроку вийшла та переходила проїзну частину дороги зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 217130», р.н. НОМЕР_1 пішохід ОСОБА_3 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 ПДР України, а також дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода ОСОБА_3 , яка рухалась по ньому, водій ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, та вчинив наїзд на неї передньою частиною транспортного засобу. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 отримала закриту травму поперекового відділу хребта у вигляді переломів правих поперечних відростків 1-4-го хребців без порушення функції спинного мозку та відмічене садно на шкірі поперекової ділянки справа; травму голови зі струсом головного мозку, закритим переломом кісток носа і зовнішніми травматичними змінами - «гематомами» та садна лобової ділянки і потиличної ділянок, садна носа та нижньої губи, травматичний злам коронкової частини 2-го нижнього та підвивихи 1-3-го верхніх правих зубів; травму лівого колінного суглоба у вигляді пошкодження зв`язкового апарату - розриву латеральної колатеральної зв`язки, яка ускладнилась розвитком бурситу та синовіїту, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження №0002339 від 28.11.2020 р. за даним фактом закрито.

Як зазначено в інформації, викладеній у листі комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 04.02.2021 №150, потерпіла у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 з 27.11.2020 року по 14.12.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні вказаного медичного закладу з діагнозом «Забійне осадження лоба, носа, потилиці. Закритий перелом кісток носа. Закритий перелом бічних кісток носа зі зміщенням відламків. Травматичне викривлення носової перегородки з порушенням». Вартість витрат на лікування ОСОБА_3 становить 27 633,12 гривень. Вартість одного ліжко-дня у листопаді 2020 року становив - 1 539, 30 грн., у грудні 2020 року - 1 602, 78 грн. Вартість лікування становить: 4 ліжко-дні х 1539, 30 грн. = 6157, 2 грн.; 13 ліжко-днів х 1.602, 78 грн. = 20 836, 14 грн., обстеження - 639, 78 грн., а разом - 27 633, 12 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя.

Статутом комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20, визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління підприємством виступає Тернопільська міська рада.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом установлено, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю ОСОБА_3 . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1777/21 від 19.04.2021 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, протерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» з 27.11.2020 року по 14.12.2020 року - 17 ліжкоднів, витрати медичного закладу становлять 27 633,12 грн., які підприємству на даний час не відшкодовані.

Відтак, ОСОБА_2 , як особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд приходить до переконання, що позов Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 , у розмірі 27 633,12 грн. Задовольняючи позов, суд відкидає твердження позивача про те, що позивачем не обґрунтовано розміру витрат понесених на лікування потерпілої ОСОБА_3 , оскільки, як вбачається з інформації наданої КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 04.02.2021 року №150, адресованого старшому слідчому СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, ОСОБА_3 перебувала у вказаному лікувальному закладі 17 ліжко-днів, а саме: вартість одного ліжко-дня у листопаді 2020 року становив - 1 539, 30 грн., у грудні 2020 року - 1 602, 78 грн. 4 ліжко-дні у листопаді х 1539, 30 грн. = 6157, 2 грн.; 13 ліжко-днів у грудні х 1.602, 78 грн. = 20 836, 14 грн., обстеження - 639, 78 грн., а разом - 27 633, 12 грн.

Також з відповідача в користь держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору, відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави в особі Тернопільської міської ради витрати комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» понесені у зв`язку із лікуванням потерпілого від злочину ОСОБА_3 у розмірі 27 633 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять три) грн. 12 коп., які перерахувати за наступними реквізитами: р/р №UA0019751 ГУК у Тернопільській області, код класифікації доходів бюджету 24060300, код одержувача 37977599 в банку Казначейство України, призначення платежу - відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок злочину.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 15 березня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан