Справа № 675/1571/20
Провадження № 2/675/56/2022
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2022 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Беліци М. О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачів адвоката Дацишиної М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні Ізяславського районного суду у м. Ізяславі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

в с т а н о в и в :

20 серпня 2020 року Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у сумі 27219 грн. 96 коп., мотивуючи це тим, що 25 вересня 2012 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали та добровільно підписали договори з Комунальним підприємством «Ізяславтепломережа» про надання послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , кожен в частині 36,3 кв. м опалювальної площі, загальна опалювальна площа зазначеної квартири становить 72,6 кв. м. При укладанні договору з ОСОБА_2 йому присвоєно обліковий код споживача № 1438, а при укладанні договору з ОСОБА_3 - № 1439. Вказані договори є чинними на даний час. У подальшому ОСОБА_2 звернувся з заявою про відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення. За результатами розгляду вказаної заяви постійно діючою комісією при Ізяславській міській раді Хмельницької області з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення, прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_2 дозволу на відключення від мережі централізованого опалення. Не зважаючи на вказане рішення, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з порушенням належного порядку здійснили самовільне відключення від теплових стояків, зняли радіатори у всіх кімнатах квартири, що підтверджується актом від 18 червня 2020 року, складеним за результатами обстеження системи опалення квартири АДРЕСА_1 комісією у складі головного інженера Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа» та працівників Комунальне підприємство «Житлосервіс». Відповідачі припинили здійснювати оплату за надані послуги з постачання теплової енергії з 01 жовтня 2018 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2018 року 01 серпня 2020 року у сумі 10459,49 грн., у ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2020 року у сумі 16760,47 грн.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 10459,49 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, з ОСОБА_3 16760,47 грн. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та з обох відповідачів судові витрати у сумі 2197 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає вимоги позивача не обґрунтованими, оскільки він та ОСОБА_3 не користуються послугами Комунального підприємства «Ізяславтепломережа», так як відключили свою квартиру від загальної мережі теплопостачання вказаного підприємства.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що позов задоволенню не підлягає як безпідставний.

Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

20 серпня 2020 року Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у сумі 27219 грн. 96 коп.

Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та прийняте рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; норми Конституції України є нормами прямої дії; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Спірні правовідносини регламентуються законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Цивільним кодексом України, тому суд вважає за необхідне застосовувати до розглядуваних правовідносин правові норми, визначені у вказаних нормативно-правових актах.
Відповідно до п.п. 2, 5, 6, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) уцьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

11) плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

У ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні), виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація.

Обов`язки індивідуального споживача визначені у ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення боргу), до них, серед іншого, відносяться обов`язки

укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;

оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм;

допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку;

дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

За вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) виконавець комунальної послуги має право:

вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг;

доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг;

звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) у цьому Законі основні терміни вживаються в такому значенні:

теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію;

теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг;

споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. У разі якщо така організація не є теплотранспортуючою, то теплотранспортуюча організація не має права відмовити теплогенеруючій організації у транспортуванні теплової енергії, якщо це дозволяють технічні можливості системи. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Тлумачення як положень частини першої статті 714 Цивільного кодексу України, так і інших норм глави 54 вказаного кодексу, дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстави звільнення від доказування визначені ст. 82 ЦПК України.

25 вересня 2012 року між Комунальним підприємством «Ізяславтепломережа» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, присвоєний обліковий код споживача 1438, згідно умов якого виконавець (Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа») зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач ( ОСОБА_2 ) зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором; опалювальна площа складає 36,3 кв. м квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором, копія якого додана до матеріалів справи.

25 вересня 2012 року між Комунальним підприємством «Ізяславтепломережа» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, присвоєний обліковий код споживача НОМЕР_1 , згідно умов якого виконавець (Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа») зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач ( ОСОБА_3 ) зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором; опалювальна площа складає 36,3 кв. м квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором, копія якого додана до матеріалів справи.

Відповідачі та їх представник не заперечували факт укладення зазначених договорів та факт отримання послуг з централізованого опалення до 13 вересня 2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За розрахунками Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2018 року 01 серпня 2020 року становить 10459,49 грн., ОСОБА_3 за період з 01 жовтня 2018 року по 01 серпня 2020 року 16760,47 грн., що підтверджується відповідними розрахунками, доданими до матеріалів справи.

Відповідачі та їх представник не оспорювали правильність розрахунку, не заперечували проти розміру встановлених тарифів.

Відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа» надавало йому послуги неналежної якості, внаслідок чого він був змушений неодноразово письмово звертатись до Комунального підприємства «Ізяславтепломережа».

Допитана в ході судового розгляду у якості свідка ОСОБА_4 , котра обіймає у Комунальному підприємстві «Ізяславтепломережа» посаду начальника розрахункового відділу, суду показала, що дійсно ОСОБА_2 звертався до Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» з приводу того, що температурний режим у квартирі АДРЕСА_1 не відповідає нормі, з цього приводу складались відповідні акти та здійснювався перерахунок оплати за надання послуг з централізованого опалення у бік зменшення згідно таких актів. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_2 отримує монетизовану пільгу як учасник бойових дій, яка надходить на рахунок Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа». Також свідок зазначила, що у встановленому законом порядку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відмовились від надання послуг з постачання теплової енергії, а тому нарахування оплати за надання вказаних послуг не було припинене.

Відповідачі та їх представник не надали суду заперечень проти того, що з приводу недодержання належного температурного режиму складались відповідні акти та проводився перерахунок та зменшення розміру оплати за послуги з постачання теплової енергії.

Сам ОСОБА_2 підтвердив факт складання таких актів, проведення перерахунку та зменшення розміру оплати за послуги з постачання теплової енергії у сумі.

При перевірці правильності розрахунку судом враховано, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 12 червня 2008 року та користується 75 відсотковою пільгою «Учасник бойових дій» на послуги газопостачання, водопостачання, електропостачання, централізованого опалення, утримання житлових будинків та розподілу природного газу, підстави та спосіб її зарахування відповідно до листа з роз`ясненням Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації № 02-510/2022 від 21 лютого 2022 року.

Суд зауважує, що для звільнення від оплати за комунальні послуги особа повинна у встановленому порядку відмовитись від таких послуг та не здійснювати фактичного користування ними, а не посилатися лише на відсутність договору та неналежну якість послуг. Аналогічна позиція міститься у Постанова КЦС Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначав, що Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа» надавало послуги неналежної якості, у зв`язку з цим він звертався до позивача та відповідних органів з письмовою вимогою про відключення квартири АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення. Відповідач вказав, що у задоволенні його вимог було відмовлено, тому він самостійно від`єднав квартиру АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення. ОСОБА_2 вважає, що оскільки він та ОСОБА_3 не користуються послугами з централізованого опалення, то не повинні і оплачувати надання таких послуг.

Представник відповідачів адвокат Дацишина М. В. повністю підтримала доводи ОСОБА_2 , звертала увагу суду на те, що відповідачі неодноразово скаржилися на те, що послуги з централізованого опалення надаються неналежної якості, тому вважає дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по самостійному від`єднанню квартиру АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення обґрунтованими та законними.

Представник позивача заперечив проти доводів відповідачів та їх представника, зазначив, що самостійне від`єднання квартиру АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення проведено без відповідних дозволів і являється незаконним, а тому не може бути підставою для припинення надання послуг з централізованого опалення та їх оплати.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», процедури. При цьому тип приміщення (житлове чи нежитлове) у цьому питанні не має значення, оскільки об`єкти теплопостачання є вбудованими у багатоквартирний будинок, тип вбудованого у багатоквартирний будинок приміщення не впливає на порядок його відключення від мережі централізованого опалення.

На засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області 12 вересня 2018 року було розглянуте питання про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з протоколу засідання вказаної комісії № 67, копія якого додана до матеріалів справи. На зазначеному засіданні прийняте рішення відмовити у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО та отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_2 ) згідно поданої заяви і довідок КП «Ізяславтепломережа» та КП «Житлосервіс» Ізяславської міської ради про відсутність можливості відключення стояків будинків.

Вказане рішення ОСОБА_2 не оскаржувалось.

З урахуванням змін, внесених до Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та теплопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення й гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування в будинку системи індивідуального або автономного опалення. Можливість відключення окремої квартири (приміщення) не передбачена.

ОСОБА_2 посилається, що самостійно від`єднав квартиру АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та письмово попередив про це Комунальне підприємство «Ізяславтепломережа».

Доводи ОСОБА_2 підтверджуються його письмовим зверненням до директора Комунального підприємства «Ізяславтепломережа», датованим 25 жовтня 2018 року, копія якого додана до матеріалів справи позивачем.

Факт самовільного від`єднання квартиру АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення підтверджується також актом комісії у складі техніка-доглядача КП «Житлосервіс», юрконсульта КП «Житлосервіс», слюсаря-сантехніка КП «Житлосервіс», у присутності головного інженера Комунального підприємства «Ізяславтепломережа», власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , складеним 18 червня 2020 року, згідно якого власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 самовільно, без надання на те дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення, відключився від мереж ЦО шляхом відрізання відводу від стояка ЦО. Копія вказаного акту додана до матеріалів справи.

Суд приходить до висновку, що таке відключення у жовтні 2018 року є неправомірним, оскільки було можливим лише для багатоквартирного житлового будинку в цілому. Натомість самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що вимоги Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» є обґрунтованими, а тому з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у сумі 27219 грн. 96 коп. відповідно до наданих позивачем розрахунків.

Позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються зі сплаченого при подачі позову судового збору.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У даному випадку вирішувалось питання про невиконання умов договору учасниками бойових дій та стягнення з них коштів відповідно до умов договору, тому суд прийшов до висновку, що у даному випадку не підлягає застосуванню полдоження п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються зі сплаченої суми судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі по 2197 грн. з кожного.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 626-634, 638-642, 655, 712, 714, 1166 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення боргу), Законом України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу), Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» (м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Шевченка, буд. 10а, ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний код НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізяславським РВУ МВС України у Хмельницькій області 04 вересня 1996 року, жителя АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний код НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізяславським РВУ МВС України у Хмельницькій області 04 вересня 1996 року, жителя АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» (м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Шевченка, буд. 10а, р/р НОМЕР_5 в філії Хмельницького облуправління ВАТ «Ощадбанк»), 10459 (десять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 49 коп. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, 2197 (дві тисячі сто дев`яносто сім) грн. 00 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Ізяславтепломережа» (м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Шевченка, буд. 10а, р/р НОМЕР_5 в філії Хмельницького облуправління ВАТ «Ощадбанк»), 16760 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 47 коп. заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, 2197 (дві тисячі сто дев`яносто сім) грн. 00 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 березня 2022 року.

Суддя: О. С. Янішевська