ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року

м. Черкаси

справа № 711/7689/21 провадження № 22-ц/821/366/22 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретар: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання дій/бездіяльності незаконнии, стягнення коштів та припинення іпотеки.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

23 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Олком-Лізинг» про визнання дій/бездіяльності незаконними, стягнення коштів та припинення іпотеки.

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій происла суд забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Заява обгрнутована тим, що забезпечення позову є єдино можливим способом дати можливість скористатись правовим мезханізмом, а саме ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» який має вирішити фінансові питання кредиторів з позичальниками.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що із змісту заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просить заборонити вчиняти дії щодо нерухомого (іпотечного) майна, яким забезпечено виконання грошового зобов`язання, яке належить позивачу, а не відповідачу. В даному випадку задоволення заяви про вжиття заходів є помилковим, оскільки нерухоме майно належить самому позивачу і така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 лютого 2021 року під час розгляду справи № 755/5333/20.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2021 року як незаконну та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи суд не врахував, що новий кредитор і стягував ТОВ «Олком-Лізинг» має на меті якомога швидше перереєструвати житло позивача та продати його третім особам. Таким чином, забезпечення позову є єдино можливим способом та механізмом захистити права позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ «Олком-Лізинг» зазначено, що ухвала суду є правомірною, повністю відповідає встановленим обставинам права і суд правильно застосував норми процесуального законодавства під час вирішення питання про забезпечення позову.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладними чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчиняти певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про проо визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 розяснень постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра зврнулася з такою заявою позовним вимога. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Як встановлено із виділених матерілав справи, що надійшли на адресу апеляційного суду вбачається, що спір між сторонами виник щодо невиконання відповідачем перерахунку боргових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 656-ЧД від 20 квітня 2007 року, укладеним між нею та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та забезпечених нерухомістю: квартира АДРЕСА_1 відповідно до іпотечного договору № 656-ЧД від 20 квітня 2007 року.

За інформацією з вказаного іпотечного договору встановлено, що предмет іпотеки квартира за вказаною вище адресою, належить іпотекодавцю, яким є ОСОБА_1 (позивач) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотарісом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І.М. 20 квітня 2007 року за реєстровим № 1815. Крім того, вказано, що згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14181878, виданого КП «ЧООБТІ» від 10 квітня 2007 року, загальна вартість квартири, що передається в іпотеку становить 35 677 грн.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача.

Зі змісту заяви забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просить заборонити вчиняти певні дії щодо нерухомого (іпотечного) майна, що належить самому ж позивачеві, а не відповідачу. Суд першої інстанції правильно врахував практику суду касаційної інстанції, зокрема висновок, що викладений у постанові від 04 лютого 2021 року під час розгляду справи № 755/5333/20, в якому зазначено, що вжиття забезпечення позову стосовно майна, яке належить позивачу є помилковим, оскільки в такому випадку забезпечення позову фактично суперечило б рішенню про звернення стягнення на предмет іпотеки та порушувало б інтерес кредитора та боржника.

Крім того, під час вирішення правильності застосованих районним судом норм закону під час вирішення питання про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції враховує, що існує судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення його в рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки від 20 квітня 2007 року, яке постановлене у справі № 2314/6287/12 і на даний час відбулася заміна стягувача ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» на ТОВ «Олком-Лізинг», а тому за жодних умов, не є можливим зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у спосіб, який визначений в заяві про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена Придніпровським районним судом м. Черкаси ухвала від 23 грудня 2021 року про про відмову в забезпечити позову є законною, обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про визнання дій/бездіяльності незаконнии, стягнення коштів та припинення іпотеки залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко