Справа № 567/1656/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

В Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав звернулась ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24.11.2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Окрім того, згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 28.02.2018 р. відповідача ОСОБА_1 було визнано таким, що втратив право на користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , з огляду на те, що він з вересня 2016 року в будинку за вищевказаною адресою не проживає.

Від шлюбу з відповідачем вони мають трьох дітей : неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до повторно виданих свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вона вказана матір`ю, а відповідач - батьком. Своє батьківство відповідач не оспорював та на даний час не оспорює.

У вересні 2016 року відповідач залишив її з дітьми, та з того часу їхнім вихованням та утриманням не займається, життям та здоров`ям не цікавиться.

Діти постійно проживають разом з нею мною в АДРЕСА_1 .

Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні та навчанні дітей, контакту із школою не підтримує, успішністю дітей не цікавиться, з вчителями не спілкується, жодного разу не був присутній в школі на батьківських зборах, ніколи не цікавився успіхами дітей.

Зазначає, що вона самостійно дбає про здоров`я дітей, виконує призначення лікарів, вчасно вакцинує дітей, дбає про них, приділяє належну увагу у вихованні дітей, піклується про їхнє здоров`я та виховання, відповідач жодного разу не цікавився здоров`ям і самопочуттям дітей.

Вказує, що після розлучення відповідач не з`являється по місцю проживання дітей та не відвідує їх, вона самостійно їх виховує, відповідач не бере участі у їх вихованні, жодного разу не з`являвся з моменту розлучення. Вважає, що відповідач ОСОБА_1 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Зазначає, що з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 не брав участі у матеріальному утримані їхніх спільних дітей, вона змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів та згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23.11.2016 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утриманнясина ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з 25.08.2016 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Проте відповідач ОСОБА_1 жодного разу аліменти на утримання дітей не сплатив та допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої станом на 01.10.2021 р. становить - 110 206,45 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним Острозьким відділом ДВС.

Вважає, що відповідач ОСОБА_1 систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню їхніх спільних дітей, свідомо нехтує ними, що полягає у тому, що він не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, їхню підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їхнього життя, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, будь-якої участі у вихованні їхніх дітей не бере, жодного разу до дітей не телефонував, не вітав зі святами та днями народження.

Будь-яких батьківських почуттів відповідач по відношенню до дітей не виявляє.

Будь-яких перешкод у спілкуванні з дітьми для відповідача вона не вчиняє.

Вказує, що після її звернення до органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області нею було отримано висновок органу опіки та піклування від 01.11.2021 р., згідно якого орган опіки та піклування, вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, діючи в інтересах дітей, вирішив за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 та малолітніх дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вважає, що відповідач ОСОБА_1 повинен бути позбавлений батьківських прав відносно трьох своїх дітей : неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що й спонукало її звернутися до суду з даним позовом.

Окремо вказує, що з огляду на те, що в судовому порядку раніше вже було вирішено питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, а відтак така вимога повторно не заявляється

Ухвалою від 29.12.2021р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 24.02.2022р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити та позбавити ОСОБА_1 , батьківських прав відносно трьох його дітей : неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому пояснила, що відповідач ОСОБА_1 після винесення судових рішень про розірвання шлюбу, про визнання його таким, що втратив право на користування житлом та про стягнення аліментів, вихованням та утриманням своїх дітей не займався, будь-якої уваги для дітей не приділяв, жодного разу не відвідував та не поцікавився життям чи здоров`ям їхніх дітей, жодного разу не телефонував, не вітав з святами, днями народженнями, не сплачував аліменти на утримання дітей, не поцікавився необхідністю участі у додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням їхньої дочки ОСОБА_5 . З соціальних мереж вона випадково дізналася, що відповідач проживає з іншою жінкою в м.Одеса. Востаннє вона спілкувалася з відповідачем близько 2 років назад, коли виникла потреба наймолодшій доньці робити операцію, про що повідомила відповідача та звернулася до нього за пітримкою та матеріальною допопогою, проте він її прохання проігнорував. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, зокрема, шляхом надсилання судових повісток за останньою відомою адресою місця його проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/. Відповідач правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень щодо позову та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 неподалік від позивачки ОСОБА_2 , з якою підтримує добросусідські відносини. Вказала, що з 2016 року після розлучення відповідач ОСОБА_1 не з`являється в селі і не відвідує своїх трьох дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивачка ОСОБА_2 самостійно виховує своїх дітей, колишній чоловік не бере участі у їх вихованні. Вказала, що жодного разу відповідач не з`являвся від моменту розлучення. Зазначила, що позивачка приділяє належну увагу у вихованні дітей, діти завжди охайні, доглянуті, вона піклується про здоров`я дітей та їхнє виховання.

З пояснень позивачки та письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне.

Позивачка та відповідач з 09.07.2005 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Острозького районного суду від 24.11.2016 року (а.с.13).

Під час шлюбу у сторін народилося троє дітей : син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_1 від 19.06.2009 року, серії НОМЕР_2 від 28.08.2009 року, серії НОМЕР_3 від 15.06.2013 року, згідно якихбатьком дітей вказано ОСОБА_1 та матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.14-16).

Згідно довідки про склад сім`ї № 305 від 24.09.2021 р., діти проживають разом з позивачкою, яка є їх матір`ю, в АДРЕСА_1 (а.с.17).

Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23.11.2016 року у справі № 567/792/16-ц з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утриманнятрьох дітей : сина ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 у розмірі 1800 грн., починаючи з 25.08.2016 року та до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с.18-19).

З пояснень позивачки та матеріалів справи судом встановлено, що відповідач будь-якої участі у матеріальному забезпеченні дітей впродовж тривалого часу не приймає та згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.10.2021 р., складеним Острозьким відділом ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) загальна сума заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.10.2021 року становить 110 206,45 грн. (а.с.20-21).

Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 28.02.2018 р. у справі №567/1374/17 відповідача ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право на користування житлом за адроесою : АДРЕСА_1 , так як він з вересня 2016 року в будинку за вищевказаною адресою не проживає (а.с.38-40).

З характеристики неповнолітнього ОСОБА_3 вбачається, що він навчається у Розвазькій гімназії з першого класу та на даний час є учнем 9 класу. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням та поведінкою, життям класу та школи, постійно відвідує класні та загальношкільні батьківські збори. Завжди готова прийти на допомогу класу та школі. Водночас батько дитини не бере участі у вихованні та навчанні сина, контакту із школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, не забирає дитину додому, батьківські збори не відвідує (а.с.22).

З характеристики малолітньої ОСОБА_4 вбачається, що вона є ученицею 7 класу Розвазької гімназії. Софія виховується у неповній сім`ї. Мати дитини приділяє належну увагу та бере активну участь у навчанні, вихованні доньки. Батько дитини жодного разу не був присутній на шкільних заходах, ніколи не цікавився успіхами дитини (а.с.23).

З характеристики малолітньої ОСОБА_5 вбачається, що вона навчається на індивідуальній формі навчання у 2 класі Розвазької гімназії. Сім`я неповна, у сім`ї доброзичливі відносини, питанням виховання та розвитку дитини в сім`ї приділяється багато часу, у вихованні дитини допомагає бабуся. Мати дитини приділяє належну увагу та бере активну участь у навчанні, вихованні доньки. Батько дитини жодного разу не був присутній на шкільних заходах, ніколи не цікавився успіхами доньки (а.с.24).

Відповідно до довідки лікаря-педіатра ОСОБА_12 від 06.10.2021 р. позивачка уклала декларації про надання первинної медичної допомоги дітям: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Наймолодша дитина ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку з приводу дитячого церебрального паралічу та спастичного тетрапарезу, група інвалідності ІА. Мати дбає про здоров`я дітей, виконує призначення лікаря, вчасно вакцинує дітей, в лікарню дітей приводить мати, дбає про них, діти доглянуті, батько дітей жодного разу не був присутній, не цікавився їх здоров`ям та самопочуттям (а.с.25).

З пояснень позивачки та згідно виписки з історії хвороби наймолодшої дитини ОСОБА_5 (дитина з 28.06.2015р. по 11.07.2015р. проходила 2-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в клініці в м.Трускавець), медичного висновку (дитина з 11.04.2016 р. по 29.04.2016р. проходила курс реабілітаційного лікування в медичному центрі в м.Київ), виписки з історії хвороби (дитина з 05.09.2016 р. по 16.09.2016 р. проходила 3-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в клініці в м.Трускавець), виписки з історії хвороби (дитина з 10.07.2017 р. по 21.07.2017 р. проходила 4-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в клініці в м.Трускавець), виписки № 13082 з медичної карти стаціонарного хворого (дитина з 28.01.2019 р. по 08.02.2019 р. перебувала на лікуванні з приводу ДЦП та вивиху лівого стегна), виписки № 13455 з медичної карти стаціонарного хворого (дитина з 03.06.2019 р. по 13.06.2019 р. перебувала на лікуванні з приводу ДЦП, тетрапарезу та привідних контрактур кульшових суглобів), виписки № 14054 з медичної карти стаціонарного хворого (дитина з 02.11.2019 р. по 13.12.2019 р. перебувала на лікуванні з приводу ДЦП, стан після операції з приводу вивиху лівого стегна, підвивиху правого стегна, наявність пластини-фіксатора на правій стегновій кістці), виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4106 (дитина з 26.08.2020 р. по 28.08.2020 р. перебувала на лікуванні з приводу ДЦП, спастичний тетрапарез з стійким порушенням функції кінцівок без самостійного пересування та обслуговування), виписки з історії хвороби (дитина з 14.09.2020 р. по 25.09.2020 р. проходила 8-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в клініці в м.Трускавець), виписки з історії хвороби (дитина з 19.04.2021 р. по 30.04.2021 р. проходила 9-й курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в клініці в м.Трускавець) вбачається, що саме позивача ОСОБА_2 постійно турбується здоров`ям доньки ОСОБА_5 , приймає участь у її лікуванні та реабілітації (а.с.26-35).

Згідно характеристики № 359 від 24.09.2021 р. ОСОБА_2 самостійно без участі колишнього чоловіка виховує трьох неповнолітніх дітей (а.с.36).

З дослідженого судом висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області від 01.11.2021р. вбачається, що після звернення позивачки до органу опіки та піклування та з`ясування ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та з`ясування інших обставин, що мають істотне значення, діючи в інтересах дітей, орган опіки та піклування вирішив за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 та малолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.41-42).

Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що відповідач, який є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не піклується про їх стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей, як складову виховання. Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя своїх дітей має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку своїх дітей. Взагалі не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, не виявляє ніякого інтересу до дітей.

На даний момент відповідач продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, перешкод, які б заважали відповідачу виконувати батьківські обов`язки судом не встановлено та відповідач про такі перешкоди суд не повідомив, бажання щодо налагодження стосунків з дітьми відповідач не виявляє, а тому згідно висновку органу опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав стосовно дітей.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь у житті своїх дітей.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, а саме виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 ст.164 СК України мати,батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, своє ставлення до виховання дітей не змінив, не прагне налагодити стосунки з дітьми, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не цікавиться їхнім життям, не спілкується із дітьми та не піклуєтеся про їх стан здоров`я, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей. Відповідач ОСОБА_1 в службу у справах дітей із заявою про те, що йому перешкоджають спілкуватися з дітьми, не звертався.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо своїх дітей.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно трьох його дітей : неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на те, що з відповідача на користь позивачки вже стягуються аліменти на утримання дітей, а відтак суд не вбачає підстав, як це передбачено ч.3 ст.166 СК України, вирішувати повторно питання стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн., які було сплачено позивачкою при зверненні до суду із вказаним позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.164, 166 СК України, ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно трьох його дітей : неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 березня 2022р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.