Справа № 130/2861/21
Провадження № 22-ц/801/497/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 рокуСправа № 130/2861/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т.Б., Якименко М. М.,

за участю секретаря Білошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення прав споживача та відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2022 року, ухвалене у цій справі в м. Жмеринка суддею цього суду Заярним А.М., зі складанням його повного тексту 10 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» (далі - ТОВ «Енера Вінниця») про порушення прав споживача та відшкодування шкоди, мотивуючи його тим, що 01 січня 2019 року між ним та ТОВ «Енера Вінниця» укладено договір про постачання електроенергії.

В порушення умов договору, відповідачем не було надано позивачу заяви-приєднання до договору для зазначення дати його виконання, після чого умови договору починають виконуватись.

Таким чином, на думку ОСОБА_1 , ТОВ «Енера Вінниця» не може вимагати від споживача виконувати його умови. Також, зважаючи на порушення відповідачем умов укладеного договору, позивач вважає, що має право на стягнення шкоди на свою користь.

Пославшись на викладене, просив: визнати порушення відповідачем п. 4 ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 2 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії»; визнати незаконними вимоги відповідача виконувати умови укладеного договору, які не набрали чинності; визнати незаконним надання заяви відповідачем на відключення споживача від постачання електроенергії; визнати незаконним заяву про видачу судового наказу відповідачем, в якому він зазначає про факт наявності договірних відносин між сторонами та навмисне не зазначає, що ці відносини не набрали чинності згідно ст. 13 укладеного договору; визнати розірваним цей договір; стягнути з відповідача 50000 грн. шкоди на його користь.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_1 , посилаючись на його необґрунтованість, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ТОВ «Енера Вінниця» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2019 року між ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», в собі головного адміністратора Козак Н.М., який діє на підставі Статуту, та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (а.с.2-6).

З копії заявки №4486 від 20 вересня 2021 року видно, що споживача ОСОБА_1 відключено від мережі постачання електроенергії (а.с.14)

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року, яке набуло законної сили 03 березня 2021 року, у цивільній справі №130/893/20 задоволено позов ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яким позов задоволено.

Цим рішенням встановлено, що з 01 січня 2019 року ТОВ «Енера Вінниця» є постачальником універсальних послуг на території Вінницької області.

На ім`я відповідача ОСОБА_1 , як споживача електричної енергії відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за об`єктом споживача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено лічильник. Фактичне споживання ОСОБА_1 відповідних обсягів електричної енергії з 01 січня 2019 року та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку (п.3.2.13 Правил) свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2020 року, яке набуло чинності 09 березня 2021 року, по цивільній справі №130/2553/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Вінницяобленерго» - Шаргородські електромережі структурна одиниця «Жмеринська дільниця» та до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживачів».

Цим рішенням встановлено, що АТ «Вінницяобленерго» з 01 січня 2019 року надавало ОСОБА_1 послуги з розподілу електричної енергії, а ТОВ «Енера Вінниця» з 01 січня 2019 року постачало ОСОБА_1 електричну енергію, на умовах та у спосіб визначений чинним законодавством України. При цьому ОСОБА_1 надсилалися пропозиції від АТ «Вінницяобленерго» щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

ОСОБА_1 користувався до моменту звернення з цим позовом до суду та продовжує користуватися до даного часу послугами АТ «Вінницьобленерго» та ТОВ «Енера Вінниця» з розподілу та постачання електричної енергії.

Також вищевказаним рішенням встановлено, що хоча ОСОБА_1 не уклав договорів про надання послуг з розподілу та про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, фактично він, як споживач, приєднався до умов договору постачання універсальних послуг шляхом вчинення дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема фактично споживаючи електричну енергію та частково сплативши рахунки за надані йому відповідні послуги.

Також рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2021 року, яке набуло законної сили 14 грудня 2021 року, по цивільній справі №130/2539/21 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення права споживача.

Цим рішенням встановлено, що споживача ОСОБА_1 відключено від електроживлення, в зв`язку з порушенням споживачем строків оплати за спожиту електричну енергію за цим договором цілком законно.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії. Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до положень Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017 учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, тощо (ч.1 ст.4 цього Закону).

Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором (ч.4 ст.46 цього Закону).

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником (ч.1, 2 ст.56 цього Закону).

Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч.2, 3 ст.58 цього Закону).

Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч.4 ст.63 цього Закону).

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (абз. 4, 5 ч.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону).

Рішеннями у справах №130/893/20, №130/2553/19 та № 130/2539/21 встановлено, що між сторонами було укладено договір про постачання електричної енергії. ТОВ «Енера Вінниця» надавало послуги, ОСОБА_1 , в свою чергу, приєднався до умов договору, оскільки використовував електроенергію та частково сплачував надані йому послуги.

Апеляційний суд погоджується із висновками супу першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки рішеннями у вищевказаних справах встановлено неналежне виконання умов договору саме позивачем.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Крім того, вимоги апеляційної скарги про роз`яснення постанови Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2021 року не підлягають до задоволення, оскільки вказана вимога не є заявою про роз`яснення рішення, в розумінні вимог статті 271 ЦПК України, та подана з порушенням встановленого порядку для подання таких заяв.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. , 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко