Справа № 185/7956/21
Провадження № 2/185/584/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 березня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Таран Н.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що він є власником будинку за зазначеною адресою, відповідач - дочка його колишньої дружини, не є членом його сім`ї і не проживає в будинку з 2009 року. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачу в оформленні субсидії а також у вчиненні правочинів щодо розпорядження нерухомим майном.

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації, оскільки, як зазначено у позовній заяві, номери засобів зв`язку невідомі.

На адресу суду не надійшло відзиву відповідача на позов.

Сторонами не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тому відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Як передбачено статтею 156 ЖК України та статтею 405 ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи видно, що власником будинку АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Білоножко А.Г. (а.с.5).

У будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 , 1990 року народження (а.с.6).

Актом, складеним 21 вересня 2021 року працівниками Вербківської сільської ради з участю сусідів, підтверджується, що ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як зазначає позивач, ОСОБА_2 - дочка його колишньої дружини, не є членом його сім`ї і не проживає в будинку.

Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, члени сім`ї власника житла набувають право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.

Як передбачено частиною 2 статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів видно, що відповідач не підтримує з власником будинку сімейних стосунків, не пов`язана з ним спільним побутом, зареєстрована, але фактично не проживає у будинку, який належить позивачу.

Доказів протилежного суду не надано.

Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 ЦК України.

Таким чином наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн (а.с.1).

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак позивач у позовній заяві просить судові витрати залишити за ним.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 .

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.

Суддя У.М. Болдирєва