Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

28 березня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/222/22

Провадження № 2-о/152/19/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області про встановлення факту правовстановлюючого документа,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , архівної довідки №01-13-17 про облік праці та рахунки з членами КСГП «Весна» с. Конатківці Шаргородського району Вінницької області за 1996 - 1998 роки, виданої 12.01.2022 КУ «ТРУДОВИЙ АРХІВ ШАРГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і не ухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно з положеннями ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Заяви в порядку окремого провадження повинні відповідати загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

За приписами ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Верховний Суд України у листі від 01.01.2012 вказав, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення належать до юрисдикції суду за умов, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Тобто за змістом діючого законодавства суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Всупереч зазначеним вимогам до заяви не приєднано доказів про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, що посвідчують факт належності правовстановлюючого документа, який просить встановити заявник.

Крім того, звернено увагу заявника на те, що ч. 3 ст. 42 ЦПК України визначено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні імені, по батькові та прізвищі заявника ОСОБА_1 , і така обставина перешкоджає йому в оформленні пенсії, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на пенсійне забезпечення, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт належності йому архівної довідки КУ «ТРУДОВИЙ АРХІВ ШАРГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» у заявника не має.

Головним управлінням ПФ України у Вінницькій області у зарахуванні до стажу роботи у 1996 - 1998 роках в КСГП «Весна» с. Конатківці Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з вказаними вище розбіжностями у правовстановлюючому документі.

Попри це, заявником ОСОБА_1 заінтересованою особою у заяві зазначена Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області, яка не має юридичної заінтересованості у даній справі, оскільки її суб`єктивні права та обов`язки не мають юридичного зв`язку із суб`єктивними правами і обов`язками заявника в частині оформлення та призначення пенсії.

Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб.

З вказаних підстав ухвалою суду від 22 березня 2022 року заява ОСОБА_1 залишена без руху (а.с.17-19).

В ухвалі про залишення заяви без руху вказано недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2 ст.185 ЦПК України).

28.03.2022 ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків разом із заявою у новій редакції (а.с.21-27).

Однак недоліки, вказані в ухвалі суду від 22.03.2022 про залишення заяви без руху, ОСОБА_1 не виконані.

Зокрема, у вступній частині заяви в новій редакції заінтересованою особою визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, поряд з цим у прохальній частині, яка містить зміст вимог заяви, заінтересованою особою зазначена Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області, яка не має юридичної заінтересованості у даній справі.

На виконання ухвали суду про залишення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа без руху, ОСОБА_1 не долучено доказів, а також відсутнє посилання на них на підтвердження того, що до пред`явлення заяви до суду він звертався до КСП «Весна» та його правонаступників за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови, а у разі ліквідації, банкрутства, припинення юридичної особи КСП «Весна» - архівних документів у підтвердження цих обставин. Посилання у змісті заяви на те, що заявник в усному порядку звертався до Шаргородського відділу ДРАЦС з вимогою здійснення виправлення імені в архівній довідці про облік праці та розрахунку взагалі не має правового значення, оскільки в компетенцію органів реєстрації актів цивільного стану не входить вирішення питання про внесення виправлень помилок, допущених роботодавцем в його внутрішніх документах.

За приписами ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки цивільним процесуальним законодавством України не передбачено надання повторного строку на виправлення недоліків позовної заяви, то позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту правовстановлюючого документа, слід вважати неподаною і повернути заявнику.

Дана ухвала не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

При постановленні ухвали суд крім національного законодавства враховує також Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та рішення ЄСПЛ.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ...

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", пунктах 51,52 рішення ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", пункті 91 рішення ЄСПЛ від 09.11.2004 у справі "Науменко Світлана проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух …(рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області про встановлення факту правовстановлюючого документа вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала постановлена та підписана суддею 28.03.2023.

Суддя: Т.О. Соколовська