Справа № 441/1248/20 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/4325/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:41
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (в подальшому - «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 06162/000/2019, який було укладено 24.04.2019 року між Банком та відповідачкою ОСОБА_1 (в подальшому - «Кредитний договір») у розмірі 80 020 грн. 19 коп., з яких: 64 919 грн. 31 коп. - заборгованість по основному боргу, 14 961 грн. 33 коп. - заборгованість за відсотками, 139 грн. 55 коп. - пеня за період з 01.08.2019 року по 29.02.2020 року, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідачкою ОСОБА_1 порушуються умови Кредитного договору, в результаті чого у неї виникла заборгованість перед Банком, яка і є предметом позовних вимог (а.с. 2-5).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 80 020 грн. 19 коп. заборгованості за кредитним договором та 2 102 грн., а всього - 82 122 грн. 19 коп. (а.с. 63-65).

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 25 жовтня 2021 року заяву відповідачки про перегляд заочного рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року залишено без задоволення (а.с. 104-106) і відповідачка оскаржила це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права (а.с. 114-117).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 2 ст. 356 ЦПК України - що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Як стверджується матеріалами справи, позивачем (Банком) в обґрунтування заявлених позовних вимог було долучено до поданої ним до суду позовної заяви докази про укладення з відповідачкою Кредитного договору, виплату їй кредитних коштів у розмірі 75 000 грн., які були предметом цього Кредитного договору, розрахунок заборгованості за цим Кредитним договором, яка є предметом позовних вимог, та інше - всього на 43 аркушах (а.с. 6-48).

До позовної заяви, зокрема, було долучено і докази того, що відповідачка ще 20.06.2020 року отримала від Банку лист-вимогу (а.с. 44, 45), що свідчить про те, що ще з 20.06.2020 року їй було відомо про претензії Банку до неї.

В той же час, заява відповідачки про перегляд заочного рішення не містить жодного доводу на спростування наведеного Банком у позовній заяві, так само, як на спростування висновків рішення суду, яке вона просила переглянути (а.с. 68-69).

Апеляційна скарга також не містить жодного доводу стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини та (чи) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо, так само, як не містить посилання на жодну конкретну норму матеріального та (чи) процесуального права, яку б було порушено чи неправильно застосовано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, на що міститься посилання у апеляційній скарзі.

Відповідачем (апелянтом) також не було подано до суду розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи Банком, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ціна позову у цій справі складає 80 020 грн. 19 коп., яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 80 020 грн. 19 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ч.3 п.2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 21 березня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.