ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2472/22 Справа № 202/5397/21 Категорія 50 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем у справі проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.
Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться, про фізичний і духовний розвиток дитини не піклується.
З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 200 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 06 вересня 2001 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду першої інстанції мотивовано закріпленим у законодавстві обов`язком батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, який покладається на них в рівних частках, тому вважав за доцільне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 200 грн. щомісячно. При цьому, судом враховано вік дитини та його проживання разом з позивачем, а також стан здоров`я та регулярний дохід відповідача, та наявність на утриманні відповідача ще одної малолітньої дитини, та інші обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено його право на судовий розгляд та доступ до правосуддя, оскільки будучи військовослужбовцем на момент розгляду справи знаходився в зоні проведення ООС та не мав можливості бути присутнім в судовому засіданні. Визначений судом розмір аліментів не відповідає розміру його доходу. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо обґрунтування розміру аліментів на утримання дитини. Невірно проведено розподіл судових витрат.
У січні 2022 року ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказувала на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Посилалася на те, що при прийнятті судом рішення враховано обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України. Вважала, що аргументи апеляційної скарги щодо неупередженості суду, спростовуються матеріалами справи, які містять заяву ОСОБА_1 щодо розгляду справи без його участі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Індустріальним відділом державної реєстрації акців цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 22 лютого 2014 року (а.с. 3). Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с.8).
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судом встановлено, що позивач періодично отримувала від відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини.
В той же час, відповідно до копій виписних епікризів відповідачу було проведено операцію на суглоби ніг та лівого плеча, у зв`язку з чим потребує лікування (а.с. 37, 41, 43).
Згідно наданої довідки про доходи № 3220/031/247 від 30 вересня 2021 року, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , дохід ОСОБА_1 за період з березня 2021 року по серпень 2021 року складає 85 454 грн. 07 коп.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи, врахувавши матеріальне становище та інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем, стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище та наявність на утриманні відповідача ще одної малолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у визначеному розмірі.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення його прав на судовий розгляд та доступ до правосуддя, оскільки будучи військовослужбовцем на момент розгляду справи не мав можливості бути присутнім в судовому засіданні, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема поданою заявою щодо розгляду справи без його участі.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що дохід відповідача не дозволяє сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_1 , не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що йому постійно потрібно орендувати житло, сплачувати комунальні платежі та на його утриманні перебуває дружина, не є достатньою підставою для звільнення його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи апеляційної скарги в частині визначеного судом розміру аліментів не заслуговують на увагу.

Вказаний висновок викладений в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 травня 2018 року справі №234/6207/17 ( провадження № 61-7802св18).

Колегія суддів звертає увагу, що стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням стану здоров"я та матеріального становища сторін та їх дитини, розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, та фактичного витрачання позивачем більше сил та засобів на догляд, виховання та розвиток дитини через проживання дитиною з нею.
Щодо доводів апеляційної скарги з приводу розподілу судових витрат зі сплати судового збору колегія суду зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Таку ж правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними та зводяться до особистого тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова