25 лютого 2022 року м. Кропивницький
справа № 405/7473/20
провадження № 22-ц/4809/310/22
Постановою Кропивницького апеляційного суду у складі суддів судової палати у цивільних справ: Мурашка С. І. (головуючий та суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л. від 25 лютого 2022 року по справі № 405/7473/20 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2021 року, яким позов задоволено частково, стягнуто з Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, у розмірі 20 000 грн.
Я, суддя Кропивницького апеляційного суду Карпенко О. Л., погоджуюся з висновками судів першої та апеляційної інстанції про доведеність позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами фактів, якими він обґрунтовував свої вимоги, наявності складу деліктного правовідношення, яке виникло між сторонами по справі, виникнення у позивача права на позов до відповідача та права на компенсацію завданої йому моральної шкоди, яка виявилася у його душевних стражданнях, спричинених незаконним рішенням відповідача про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього відповідного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на певний строк.
Однак, на мій погляд, суд першої інстанції неправильно визначив розмір компенсації за завдані позивачу моральні страждання, а суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги відповідача в частині співмірності присудженої компенсації розміру заподіяної шкоди.
Позивач пов`язував завдану йому моральну шкоду з незаконним рішенням відповідача від 12 листопада 2019 року № 7 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю», яким незаконно було зупинено його право на зайняття адвокатською діяльність строком на шість місяців (з 12 листопада 2019 року по 12 травня 2020 року).
Як встановив суд, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року про забезпечення позову ОСОБА_1 дію оскаржуваного рішення КДКА Кіровоградської області від 12 листопада 2019 року № 7 зупинено до набрання законної сили рішення по справі, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2020 року була скасована.
Крім того, суди встановили, що 25 листопада 2019 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було повідомлено на вебсайті Національної асоціації адвокатів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК Українирозмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Метою будь-якого відшкодування є компенсація потерпілому дійсних негативних наслідків порушення його прав.
На відміну від матеріальних збитків, моральні збитки характеризуються тим, що точно обчислити їх розмір неможливо, а отже й неможливо визначити точний розмір компенсації. Тому, компенсація має визначається на засадах розумності та справедливості.
При цьому істотне значення має те, як сам позивач обґрунтував характер та глибину своїх моральних страждань.
В позовній заяві позивач так описував завдану йому моральну шкоду: протягом липня-листопада 2019 року він був змушений докладати значних зусиль для надавання заперечень по суті поданої на нього скарги, а надалі для оскарження рішення відповідача; через це рішення він тривалий час відчував емоційне пригнічення, його бентежили думки та сумніви щодо власних професійних здібностей, віри у власні сили; через зупинення права на заняття адвокатською діяльність протягом декількох місяців він був змушений припинити надання правової допомоги своїм клієнтам, а в кримінальних провадженнях за його участі - заявити самовідвід; факт накладення на нього дисциплінарного стягнення набув широкого розголосу та зашкодив його професійній репутації.
З огляду на те, що позивач пов`язував завдану йому відповідачем шкоду з рішенням останнього від 12 листопада 2019 року № 7 і його наслідками, то посилання на те, що він був змушений докладати додаткових зусиль щодо свого захисту у порушеному відносно нього дисциплінарному провадженні впродовж липня листопада 2019 року є недоречними, але суди оцінку цьому не надали.
Крім того, суди врахували, що адвокатську діяльність позивача було зупинено у період з 13 червня 2020 року по 13 червня 2020 року на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 13 червня 2019 року № 143 за яке відповідач у цій справі (КДКА Кіровоградської області) не може бути відповідальним.
Суди також не надали належної оцінки та не врахували ту обставину, що дію незаконного рішення відповідача від 12 листопада 2019 року № 7 було зупинено ухвалою суду від 20 листопада 2019 року, а отже, з урахуванням норми ч. 8 ст. 154 КАС України, правові наслідки цього рішення відповідача, передбачені ч. 5 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», не могли застосовуватися до позивача до часу скасування згаданої ухвали суду про забезпечення позову, тобто до 13 лютого 2020 року.
Отже, суди неправильно визначили загальний строк фактичної тривалості порушення професійних прав позивача та безпідставно поклали всю відповідальність за загальний строк фактичного нездійснення позивачем адвокатської діяльності (з 13 червня 2019 року по 12 травня 2020 року) виключно на відповідача, що, безумовно вплинуло на розмір присудженого відшкодування в сторону його збільшення.
Окремо зазначу, що хоча позивач не надав суду доказів того, що його професійна репутація зазнала шкоди через розголошення факту накладення на нього дисциплінарного стягнення, я погоджуюся з тим, що це має високий ступінь вірогідності. Однак достатніх доказів для оцінки глибини репутаційних втрат позивач суду не надав.
Крім того, присуджуючи компенсацію моральної шкоди через репутаційні втрати, суди повинні були мати на увазі, що позивач у судовому порядку спростував законність притягнення його до відповідальності за нібито вчинення ним дисциплінарного проступку, що вказує на відновлення його репутації, а отже його втрати не є незворотними, а пов`язані з ними моральні страждання позивача обмежені в часі та частково компенсуються судовим рішенням в адміністративній справі за його позовом до КДКА Кіровоградської області.
Тож в провину позивачу можна поставити лише ухвалення ним незаконного рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та відсторонення його від права на зайняття адвокатською діяльністю продовж 3 місяців і 8 днів (з 12 по 20 листопада 219 року та з 13 лютого 2020 року по 12 травня 2020 року).
Про наявність майнових збитків через рішення відповідача позивач не заявляв.
З огляду на характер рішення КДКА Кіровоградської області та викликані ним вимушені негативні зміни у житті позивача, а також пов`язані з цим його душевні страждання, вважаю, що справедливим і розумним було б присудження відшкодування за завдану йому моральну шкоду в меншому розмірі ніж той, який визначили суди.
З огляду на викладене, при ухваленні апеляційним судом постанови від 25 лютого 2022 року я висловив свою окрему думку, яка викладена мною письмово 28 лютого 2022 року.
Суддя О. Л. Карпенко