Справа № 523/9429/21
Провадження №2/523/630/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"01" березня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Чекалової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі: 7 155 грн. 57 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що із заявою про отримання банківських послуг до позивача звернулась ОСОБА_2 , яка 20.10.2007 року підписала заявку про отримання послуг. Позивач зазначає, що кредитний ліміт за заявою ОСОБА_2 , в подальшому було збільшено до 10 000 гривень. Також позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, а тому позивач звертається до суду з позовом до ОСОБА_1 , як спадкоємця померлої. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу по кредиту у розмірі: 7 155 грн. 57 коп., та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Також, ухвалою суду 24.06.2021 року задоволено клопотання представника позивача, витребувано від Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі копію спадкової справи, що відкрилась до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.56).

На адресу суду 08.10.2021 року (вх. № 29209) на виконання ухвали суду про витребування доказів, надійшов лист, згідно якого завідувачем Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Дацковою Ф., повідомлено щодо відсутності заведеної спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 (а.с.61).

Представник позивача до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в судове засідання представник не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, разом з цим, судом враховується клопотання представника позивача щодо можливості розгляду справи без виклику сторін у спрощеному провадженні (а.с.48).

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення яких повідомлялась, у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернувся поштовий конвент з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.64-64). Заяв від відповідача про розгляд справи за її відсутності, відкладення слухання справи або відзиву до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомила що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Відповідно до положення п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України судові повістки фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилаються за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим, 20.10.2007 року підписала заяву б/н на отримання послуг (а.с.23 зв.).

Представник позивача зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі підписаного кредитного договору, позичальнику видав кредитні картки, остання НОМЕР_1 , дата відкриття 23.11.2017 року, термін дії 08/21 (а.с.35).

Також, представник позивача зазначає, що позичальник, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 3563, станом на день смерті позичальника, борг останньої перед Банком становив 7 155 гривень 57 коп.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 3563, свідоцтво про смерть видане 02.04.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серія НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно листа Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі від 01.07.2020 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомлено про отримання претензії кредитора до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Також, в листі повідомлено та роз`яснено положення ч. 2 ст. 1281 ЦК України щодо строків звернення з вимогою до спадкоємців, крім іншого, кредитору повідомлено щодо відсутності заведеної спадкової справи до майна померлої (а.с.38).

Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03.09.2020 року звернулось до ОСОБА_1 з листом-претензією щодо наявності заборгованості за кредитним договором б/н у розмірі: 7 155 грн. 57 коп., та повідомленням щодо сплати боргу спадкоємцем позичальника (а.с.39).

У позовній заяві представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що спадкоємцем, який на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем, є відповідач ОСОБА_1 , яка відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України.

Представник позивача також, зазначає, що факт проживання позичальника та спадкоємця, відповідача у справі підтверджується копіями паспортів, згідно яких відповідач та позичальник проживали та були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7-9).

Також, представник позивача зазначає, що в силу ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`являти свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше 6 місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або часнику спадкового майна незалежного від настання строку вимоги.

Як вже досліджувалось судом, та встановлено матеріалами справи, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 - відсутня (а.с.61).

Також, згідно позовних вимог та доказів наявних в матеріалах справи, позивачем не зазначено дати, коли позикодавцю стало відомо про смерть позичальника, тобто в супереч положення ст. ч. 2 ст. 1281 ЦК України не повідомлено про строки коли кредитор дізнався про смерть позичальника та відповідно в нього виникло право на пред`явлення вимоги.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Проте, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Будь-які інформаційні довідки про нерухоме майно, що належали безпосередньо спадкодавцю - померлій ОСОБА_2 - в матеріалах даної справи відсутні.

Таким чином, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого.

Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі № 320/6489/16-ц від 21 серпня 2019 року.

Зобов`язання по поверненню позики у даному випадку включається до складу спадщини, тому у такому випадку застосовуються не умови договору позики щодо строків повернення позики чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16.

Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1,2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову банку до спадкоємців боржника про стягнення боргу.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо того, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця є необґрунтованими, а тому з урахуванням норм матеріального права та представлених доказів, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2. ч. 2 ст. 141 ЦПК України - витрати по сплаті судового збору, слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст 11, 15, 16, 1281, 1282 ЦК України та, ст. ст. 10-13, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 09.03.2022 р.

Суддя: