ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2950/22 Справа № 206/2040/21 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клименко Наталії Леонідівни на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що її сину ОСОБА_3 на підставі Договору довічного утримання від 15 березня 2007 року належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину. 07 квітня 2021 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_3 . Однак, при оформленні спадкових прав державний нотаріус Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частину спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 . Згідно змісту свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем 1/2 частини є її колишній чоловік - батько спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . Державним нотаріусом було пояснено, що відповідач фактично прийняв спадщину, так як він був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою. Тому, в силу положень п.п. 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця про проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця, відповідно до якої спадкоємця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Однак, відповідач ОСОБА_2 не прийняв спадщину, постійно не проживав із спадкодавцем, починаючи з серпня 2005 року. Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк він також не подавав, заповіт на його ім`я не складався. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину спадкового майна квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Клименко Н.Л. просить рішення суду від 17 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, за договором на умовах довічного утримання від 15 березня 2007 року, зареєстрованого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської держаної нотаріальної контори Хорішко О.М. в реєстрі за №1-386 ОСОБА_4 (відчужувач) передав ОСОБА_3 (набувач) у власність квартиру, що знаходиться по АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 ) (а.с. 4, 5).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, ОСОБА_3 з 13 листопада 2014 року є власником квартири, що знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с.6, 7).

Батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є відповідач - ОСОБА_2 , матір`ю - позивач ОСОБА_1 (а.с.8).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 12 вересня 2006 року (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.9).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , є його батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні № 2124 від 19 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та 16 березня 2018 року знято з реєстрації ОСОБА_3 (а.с.12).

З акту від 07 квітня 2021 року вбачається, ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_4 з серпня 2005 року і по теперішній час (а.с.17).

Із спадкової справи №254/2019, заведеної Восьмою Дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, 07 липня 2018 року із заявою про прийняття спадщини звернулася мати померлого - ОСОБА_1 . У цій заяві ОСОБА_1 зазначила, що крім неї, є інший спадкоємець за законом, батько померлого ОСОБА_2 (а.с.66).

07 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що складається із 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.74).

07 квітня 2021 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частку права власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №150 (а.с. 97).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку.

Із спадкової справи №254/2019, заведеної Восьмою Дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що відповідач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори не звертався.

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 до ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі із відповідною заявою про прийняття спадщини щодо іншої 1/2 частини квартири після смерті сина, до нотаріальної контори не зверталася.

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо іншої 1/2 частини спірної квартири позивачу ОСОБА_1 до ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі нотаріусом не виносилася.

Отже, звернення позивача до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового майна - квартири АДРЕСА_1 , за вказаних обставин, у цій справі є передчасним.

До апеляційного суду позивачем було надано Постанову державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, в.о. Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальних дій від 07 грудня 2021 року, якою було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слід зазначити вказана Постанова нотаріуса була винесена 07 грудня 2021 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 17 листопада 2021 року у цій справі, що переглядається.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Клименко Наталії Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова