МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___ _ __
Пр. №2/521/2153/22
14 березня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Сегеди О.М.,
при секретарі - Трояненко А.Ю.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 ,посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2015 року належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 96.8 кв.м., у тому числі житловою 51.7 кв.м.
23 вересня 2015 року її право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.
Позивачка зазначала, що на даний час у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач у справі.
Стверджувала, що відповідач у квартирі не проживає довгий час, квартирою не цікавився, комунальні платежі не сплачував і не сплачує, участі в утриманні житла не приймав, особистих речей в будинку не тримає.
При цьому ніхто перешкод відповідачу в користуванні спірною квартирою, ніколи не чинив.
Вказувала, що реєстрація відповідача в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, здійснює для неї перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.
Посилаючись на порушення своїх прав, як власниці квартири позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 27 січня 2022 року по справі було відкрито провадження, призначено судове засідання. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 29-30).
Позивачка та її представник, діюча за ордером від 24 грудня 2021 року в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надали заяву про підтримання позовних вимог та просили суд розглянути справу без їх участі, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 32-34).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надав до суду заяву про зняття з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 35).
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивачці у справіОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2015 року належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 96.8 кв.м., у тому числі житловою 51.7 кв.м. (а.с.13).
23 вересня 2015 року право власностіОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.16).
Встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 , крім позивачки, зареєстрований але не проживає відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями №П1-214169-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 25 січня 2021 року (а.с.25).
Крім того факт реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується довідкою відділу адресно- довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 20 січня 2022 року та паспортом громадянина України (а.с. 8-11,28).
Факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується довідкою від 13 грудня 2021 року, яка підписана сусідами та нотаріально посвідченою заявою відповідача від 06 лютого 2022 року (а.с.24,).
З змісту нотаріально посвідченої заяви відповідача від 06 лютого 2022 року вбачається, що останній проживає в м. Санкт-Петербург, Російської Федерації (а.с.35).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 за згодою позивачки, який вказана квартира належить на праві власності.
Отже, право відповідача на користування спірною житловою площею виникло за згодою власника будинку.
Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що відповідач на момент розгляду справи в квартирі АДРЕСА_1 , не проживає більше року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Отже рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідачки з реєстраційного обліку місця проживання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Відповідач по справі своїм правом бути присутнім у судових засіданнях розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Судовий збір у справі складає 908,00 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 322, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 284, 288, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , що належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2015 року - ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 14 березня 2022 року.
Суддя: О.М. Сегеда