РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1233/21

14 березня 2022 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О.С.

з участю секретаря Забейди А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача 500 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування зазначила, що 04 червня 2020 року її батько ОСОБА_3 був травмований під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілем, яким керував відповідач ОСОБА_2 . Від отриманих травм ОСОБА_3 за декілька хвилин помер на місці події. Зазначена подія сталася з вини відповідача, який своїми діями наніс позивачці моральну шкоду, яка полягає в тому що в дорожньо-транспортній пригоді загинув її батько, якого відповідач залишив та не надав вчасної медичної допомоги. У зв`язку з цим прость суд стягнути з відовідача на її користь 500000 грн. моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу.

Відповідачем ОСОБА_2 07 червня 2021 року на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково, в обгрунтування зазначив, що не погоджується із тим, що зазначена в позові моральна шкода спричинена саме кримінальним правопорушенням, яке ним вчинене і за яке його засуджено, оскільки, досудовим слідством обгрунтовано встановлено відсутність у його діях порушень Правил дорожнього руху, що спричинили смерть ОСОБА_3 , а натомість такі порушення Правил дорожнього руху встановлені у діях самого загиблого. У причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_3 перебуває отримання тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що сталася 04.06.2020 близько 17.24 год по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги позивача безпідставно обгрунтовані настанням смерті ОСОБА_3 , так як даний факт не перебуває у причинному зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України. У звязку з цим просить суд позов задоволити частково, а саме стягнути з нього 20 000 грн. моральної шкоди, яка спричинена позивачці, внаслідок вчиненим ним кримінального правопорушення, передбаченим ч.1 ст.135 КК України.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Редзель М.М. в судове засідання не з`явилися, від останнього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Бурма О.В. в судове засідання не з`явилися, від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутносві відповідача ОСОБА_2 , позовні вимоги визнають частково в розмірі 20000 грн. з підстав навдених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті другої ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду у справі №564/2203/20 від 09.04.2021 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України. Вирок суду набрав законної сили 20.07.2021 року (а.с.9-11)

Згідно зазначеного вироку ОСОБА_2 04 червня 2020 року о 17 год. 24 хв., в світлу пору доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Mercedes-Benz E 300T D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Степанській в м.Костопіль Рівненської області в напрямку с.Корчів`я Костопільського району, поблизу будинку №88 вищевказаної вулиці, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху вказаного транспортного засобу.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 , останній перебував у небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, не надав велосипедисту першу медичну допомогу, свідомо залишив його без допомоги, зник з місця події та не повідомив про дану дорожньо-транспортну пригоду і наявність потерпілого до жодного державного органу.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК, якщо моральну шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , дошлюбне призвіще « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.08.2015 року(а.с.8), є дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 13.07.1994 року(а.с.7)

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, причинний зв`язок з`ясовується між причиною, тобто протиправністю поведінки, та шкодою як наслідком. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком саме його поведінки.

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції Тумака І.В. від 08 вересня 2020 року закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.(а.с.29-30)

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року у справі №5564/2203/20 встановлено, що смерть ОСОБА_3 настала від поєднаної травми грудей, живота та органів заочеревинного простору з ушкодженням внутрішніх органів (аорти, печінки, правої нирки), що призвело до масивної внутрішньої кровотечі та різкого обезкровлювання організму. Між спричиненням велосипедисту внаслідок ДТП тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.(а.с.9-11)

Тобто, смерть потерпілого ОСОБА_3 настала в результаті отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і причинного зв`язку між смертю ОСОБА_3 та винної поведінки відповідача, яка полягала у залишенні місця ДТП і ненаданні допомоги батьку позивачки, судом не встановлено.

Враховуючи те, що позивачкою не надано переконливих доводів та належних доказів на обгрунтування того, що саме в результаті неправомірних дій відповідача, які полягають у ненаданні потерпілому допомоги та зникнення з місця ДТП, настала смерть потерпілого ОСОБА_3 , а доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що саме цими діями їй завдано моральної шкоди спростовуються вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 09 квітня 2021 року, згідно якого смерть потерпілого ОСОБА_3 настала в результаті спричинених внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, то за таких обставни, суд приходить до переконання про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Однак, суд приймає до уваги часткове визнання відповідачем позову, а саме стягнення моральної шкоди, спричиненої позивачці, внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК України.

Суд погоджується із визначеним відповідачем розміром такої шкоди, враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності.

Аналогічна позиція викладена і у Постанові Великої палати Верховного Суд, від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, в якій Велика палата дійшла до правового висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_1 також просила суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року.

Позивачем на підтвердження понесених нею судових витрат на оплату правничої допомоги було надано: ордер від 11.06.2020 року (а.с.62), та квитанцію №3 від 03.02.2022 року.(а.с. 61)

Відповідно до зазначених вище документів позивачкою було понесено 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то з відповідача підлягає до стягненню на користь позивчки витрати на професійну допомогу адвоката у розмірі 200 грн.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору то керуючись вимогами ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 200 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16,23,1167, 1168, 1199 ЦК України 13, 76, 81, 82, 89, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 200 (двісті) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_5 .

Текст рішення складено 17.03.2022

СуддяО. С. Цвіркун