ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1148/21

Провадження № 22-ц/4820/558/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фермерського господарства «Злагода Л» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Хмельницькій області про визнання права постійного користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Фермерське господарство «Злагода Л» (далі - ФГ «Злагода Л», фермерське господарство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Хмельницькій області (далі - Держгеокадастр) про визнання права постійного користування земельною ділянкою.

ФГ «Злагода Л» зазначило, що рішенням Теофіпольської районної ради Хмельницької області від 12 лютого 1998 року №7 надано ОСОБА_3 земельну ділянку площею 33,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства. 17 грудня 1998 року ОСОБА_3 одержав державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №29, а 29 квітня 1999 року - зареєстрував фермерське господарство.

На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за 2015 рік наданій ОСОБА_3 як голові фермерського господарства земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:017:0076. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відбулася заміна членів фермерського господарства.

У 2019 році Держгеокадастр поділило земельну ділянку з кадастровим номером :04:017:0076 на 17 окремих земельних ділянок і передало їх у власність інших осіб. За договорами купівлі-продажу ці особи відчужили ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :04:017:0129) та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :04:017:0117).

Право ФГ «Злагода Л» на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :04:017:0076 не припинено в установленому порядку, відтак накази Держгеокадастру про її поділ із подальшою передачею окремих ділянок у приватну власність є незаконними. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неправомірно набули право власності на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні фермерського господарства.

За таких обставин ФГ «Злагода Л» просило суд визнати за ним право постійного користування земельними ділянками з кадастровими номерами :04:017:0129 і :04:017:0117, які утворилися в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :04:017:0076.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

У січні 2022 року ФГ «Злагода Л» подало суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що існує реальна загроза відчуження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належних їм земельних ділянок, а це, у свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача.

ФГ «Злагода Л» просило суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:017:0129, :04:017:0117 та заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цих ділянок.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року заяву ФГ «Злагода Л» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :04:017:0129, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 , і земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер :04:017:0117, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

Заборонено суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме приватним і державним нотаріусам, державним реєстраторам Міністерства юстиції України та його територіальних органів, будь-яким іншим органам чи посадовим особам, які виконують функції у сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні запити (зміни) до відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі іпотек щодо цих земельних ділянок.

Суд керувався тим, що застосування заходів забезпечення позову унеможливить відчуження земельних ділянок протягом розгляду справи в суді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у забезпеченні позову посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов ФГ «Злагода Л» є безпідставним і невмотивованим, оскільки позивачем не доведено порушення своїх прав. Застосований судом захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та ускладнення ефективного захисту. Суд постановив невмотивовану ухвалу про забезпечення позову та не взяв до уваги інтереси власників майна.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ФГ «Злагода Л» і Держгеокадастр не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

За обставинами, на які посилається ФГ «Злагода Л» у позовній заяві, з`ясовано наступне.

Рішенням Теофіпольської районної ради Хмельницької області від 12 лютого 1998 року №7 надано ОСОБА_3 із земель запасу земельну ділянку площею 33,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства.

На підставі цього рішення Теофіпольська районна рада Хмельницької області видала ОСОБА_3 державний акт серії ХМ (без номера) від 17 грудня 1998 року на право постійного користування землею, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №29.

29 квітня 1999 року створено ФГ «Злагода Л», головою якого був ОСОБА_3 .

Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 2 листопада 2015 року в користуванні ФГ «Злагода Л» знаходиться земельна ділянка площею 33,0052 га (кадастровий номер :04:017:0076), розташована за межами населених пунктів Ординецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області та призначена для ведення фермерського господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 головою ФГ «Злагода Л» стала ОСОБА_4 , а членами фермерського господарства - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер :04:017:0129. У свою чергу, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер :04:017:0117.

Між сторонами виник спір з приводу набуття ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права власності на ці земельні ділянки.

Застосовані норми права

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчинення певних дій.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Із положень ст. 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Предметом спору у цій справі є право сторін на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:017:0076, :04:017:0129 і :04:017:0117.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ФГ «Злагода Л» вказало на реальну можливість відчуження ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спірного майна.

Зібрані докази достовірно та достатньо підтверджують те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також має місце достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заявлених ФГ «Злагода Л» заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що мають місце підстави для забезпечення позову ФГ «Злагода Л».

Посилання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на необґрунтованість заяви про забезпечення позову не відповідають фактичним обставинам справи.

При застосуванні виду забезпечення позову судом першої інстанції враховано: предмет позову та межі заявлених вимог; відповідність вжитого заходу вимогам закону, співвідношення права, про захист якого просить заявник, із майновими наслідками обтяження; співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Судом першої інстанції дотримано порядок розгляду заяви ФГ «Злагода Л» про забезпечення позову та постановлено мотивовану ухвалу з цього питання.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви ФГ «Злагода Л» про забезпечення позову не ґрунтуються на законі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд не вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги, чи порушено право позивача у спірних відносинах, а тому твердження ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про безпідставність і невмотивованість позову ФГ «Злагода Л» не підлягають правовій оцінці, в томі числі під час перегляду справи апеляційним судом.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року про забезпечення позову - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Бурлак Г.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 47