Справа № 496/4182/20
Провадження № 2/496/107/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідачку не чинити їй перешкод у користуванні земельною ділянкою спільного користування шириною 4 м для проходу та проїзду до її житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу клумби з зеленими насадженнями, кам`яної стіни, воріт від АДРЕСА_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона є правонаступником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідачка по справі проживали в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відповідно, які раніше складали одну садибу. За час проживання у будинку АДРЕСА_1 сім`я ОСОБА_5 користувались земельною ділянкою шириною 4 м. для проїзду від АДРЕСА_2 до свого подвір`я. В 2003 році будинок АДРЕСА_3 придбала відповідачка ОСОБА_2 , після чого у них стали постійно виникати суперечки щодо користування вказаною земельною ділянкою. Рішенням Нерубайської сільської ради від 29.04.2004 року спірну земельну ділянку шириною 4 м. було визнано земельною ділянкою спільного користування для проходу та проїзду сторін до своїх осель. ОСОБА_3 за життя зверталась до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2005 року визнано частково недійсним рішення Нерубайської сільської ради №466/19 від 18.08.2004 року та державний акт на право власності на земельну ділянку НА №084387 від 26.11.2004 року, щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки спільного користування шириною 4 м, для проходу та проїзду до своїх осель мешканців будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ; зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою для проходу та проїзду останньої до своєї оселі в АДРЕСА_2 ; зобов`язано ОСОБА_2 зняти ворота огорожі від АДРЕСА_2 , для забезпечення вільного проходу та проїзду ОСОБА_3 до своєї оселі; зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району встановити межові знаки з визначенням границь земельної ділянки спільного користування та дійсних границь суміжних земельних ділянок АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які належать сторонам з урахуванням їх фактичного використання.

На виконання вказаного рішення 17.01.2007 року було видано виконавчий лист № 2-1151 та в 2007 році державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з зазначенням в постанові - у зв`язку із виконанням рішення суду.

Після отримання спадщини позивачці стало відомо, що відповідачка знову вчиняє дії, що порушують її права, а саме встановлено ворота з АДРЕСА_2 які зачинені на замок тим самим перекрила земельну ділянку спільного користування шириною 4 м. Крім цього, відповідачка на земельній ділянці спільного користування облаштувала клумби та висадила рослини, построїла кам`яну стіну, чим позбавила її доступу до оселі. Із-за вказаних протиправних дій відповідачки вона позбавлена можливості користуватись своєю власністю.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що під час придбання ОСОБА_2 будинку у 2003 році вона бачила гараж, ворота будинку АДРЕСА_1 , батьки жили в ньому з 1989 року. На фотознімках видно, що проїзд заставлено будівельними матеріалами та сміттям. Спочатку перед їхніми воротами вішали килим, потім побудували стіну. Щоб уникнути конфлікту старі батьки ходили через двір будинку АДРЕСА_4 , земля якого завжди була власністю ОСОБА_6 .. В 2019 році помер батько і змінилися сусіди, які категорично заборонили прохід. Вона - позивачка ходить через заболочений луг, в дощ і сніг - ноги мокрі, речі перенести неможливо. Контролер по газу не має можливості здійснити перевірку. Є висновки комісії МНС, що заїхати у двір не можливо. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до суду з приводу облаштування дороги через луг, про те в задоволені позову було відмовлено та з лугу неможливо заїхати у двір. Позивачка також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа - представник Нерубайської сільської ради до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а п. 4 ч. 2 вказаної статті передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що позивачка є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-7).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2018 року вбачається, що позивачка є власницею 1/6 часток будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2019 року вбачається, що позивачка є власницею 5/6 часток будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який вона успадкувала після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Рішенням Нерубайської сільської ради №388/16 - ХХІV від 29 квітня 2004 року було вирішено, що проїзд від вулиці Весела до оселі гр. ОСОБА_3 завширшки 4 метра визнано земельною ділянкою спільного користування для проходу та проїзду до своїх осель жителів будинку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . Ворота та межі спільної земельної ділянки на АДРЕСА_2 вважати засобом запобігання вільному доступу сторонніх осіб до осель ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Запропоновано громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забезпечити запирання воріт на спеціальний замок (а.с. 5).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Біляївського районного суду від 28 листопада 2005 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Вказаним рішенням визнано частково недійсним рішення Нерубайської сільської ради №466/19 від 18.08.2004 року та державний акт про право приватної власності на земельну ділянку НА №084387 від 26.11.2004 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки спільного користування шириною 4 м. для проходу та проїзду до своїх осель мешканців будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою для проходу та проїзду останньої до своєї оселі в АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_2 зняти ворота огорожі від АДРЕСА_2 для забезпечення вільного проходу та проїзду ОСОБА_3 до своєї оселі. Зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району встановити межові знаки з визначенням границь земельної ділянки спільного користування та дійсних границь суміжних земельних ділянок АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які належать сторонам з урахуванням їх фактичного використання. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вказане рішення вступило в силу 08.12.2005 року (а.с. 8-9).

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають в будинках АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які раніше складали одну садибу. 15.09.1989 року позивачка за договором купівлі-продажу придбала будинок АДРЕСА_2 та членами сім`ї користувалася земельною ділянкою шириною 4 м для проїзду від АДРЕСА_2 до свого подвір`я. У 2003 році ОСОБА_2 за договором дарування придбала будинок АДРЕСА_3 після чого вказана земельна ділянка знаходилась у спільному користуванні сторін, про те з 2004 року між ними виникали суперечки з приводу її використання та згодом ОСОБА_2 закрила на замок в`їзні ворота з АДРЕСА_2 , а потім на площадці біля воріт будинку ОСОБА_3 построїла кам`яну стінку, тим самим фактично позбавивши останню права користування спільною земельною ділянкою для проходу та проїзду автомобілем на вул. Весела.

З листа начальника Головного управління МНС України в Одеській області від 28.04.2007 року №Д-65/12-1 на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що за зверненням останньої, ОСОБА_2 вручено припис державного пожежного нагляду щодо надання можливості проїзду до помешкання ОСОБА_3 (а.с. 27).

Згідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю, а п. а ч. 4 вказаної статті передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З приводу вирішення спору сторони звертались до Нерубайської сільської ради та відповідно до листа №02-17-955 від 18.06.2021 року сільською радою встановлено, що користування земельною ділянкою спільного користування шириною 4 м., яку рішенням Нерубайської сільради від 29.04.2004 року було визнано земельною ділянкою спільного користування для проходу та проїзду транспорту до житлового будинку АДРЕСА_1 не можливо. ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватись своєю власністю, та не має проходу /проїзду до свого житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 35)

З фотознімків та відеозапису наданих позивачкою (а.с. 29-30) вбачається, що за вхідними воротами встановлена кам`яна стіна, позивачка не має виходу та під`їзду через ворота на вулицю, здійснює прохід до будинку через луг.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу вказаної статті обов`язок щодо доведення позовних вимог покладається на позивача, а заперечення проти позовних вимог на відповідача.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, а подала лише клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що по аналогічним вимогам суд вже ухвалив рішення у 2005 році. Вказану поведінку відповідачки суд розцінює як підтвердження обставин викладених в позовній заяві.

Враховуючи те, що відповідачка чинить перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка відповідно до рішення Нерубайської сільської ради знаходиться в спільному користуванні сторін, а тому суд вважає, що право позивачки порушено, і підлягає захисту.

Керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 83, 212 ЗК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області 13 лютого 1997 року ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 04 березня 1998 року, яка зареєстрована в АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) користуватись земельною ділянкою спільного користування, шириною 4 м. для проходу та проїзду до її житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 шляхом демонтажу клумби з зеленими насадженнями, кам`яної стіни, воріт від АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , що виданий Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області 13 лютого 1997 року ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , який виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 04 березня 1998 року, яка зареєстрована в АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Повний текст рішення складено 14.02.2022 року