Справа № 565/269/16-ц
Провадження № 2/565/3/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Ломази С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу № 565/269/16-ц за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» 36 712,30 доларів США заборгованості.

В останнє судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника не забезпечив. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи. Вручення повістки особисто ОСОБА_1 15.03.2022 року підтверджується повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення. ОСОБА_1 повістка про виклик у судове засідання направлялась за зареєстрованим місце проживання та повернулась до суду не вручена з відміткою про те, що адресат відсутній за місцем проживання. На підставі п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 також повідомлений належним чином. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з розглядом його заяви про неплатоспроможність Господарським судом Львівської області. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про продовження розгляду справи за відсутності учасників справи та їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

У січні 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України N 4212-VI (зі змінами, внесеними Законом України № 5405-VI).

Частиною 4 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника. Отже, Господарський процесуальний кодекс України з 19 січня 2013 року встановив для господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, підвідомчість усіх майнових спорів.

Копією ухвали Господарського суду Львівської області від 21.01.2022 року у справі № 914/169/22 (а.с. 245-248 т. 3) підтверджується обставина прийняття заяви ОСОБА_1 про його неплатоспроможність, призначення підготовчого судового засідання у цій справі, що вказує на початок процедури його банкрутства.

Таким чином, справа за позовом АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення боргу відноситься до виключної підсудності Господарського суду Львівської області, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ОСОБА_1 . Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Велика Палата Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 456/20/16.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може, за умови своєчасного звернення, реалізувати свої права і отримати задоволення своїх вимог та дотримання прав боржника щодо визначення обсягу кредиторської заборгованості та черговості її погашення.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає випадки, коли таке провадження не могло бути закінчене у цивільному порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).

Виходячи зі змісту та підстав позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір у цій справі між сторонами виник з правовідносин щодо укладеного між сторонами кредитного договору, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, згідно з наведеними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 607/2990/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 19, 255, 263 ЦПК України, ст.ст. 20 ГПК України, ст. 7 КУзПБ, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у цивільній справі № 565/269/16-ц за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Цивільну справу № 565/269/16-ц за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення боргу передати для розгляду до Господарського суду Львівської області у провадженні якого перебуває справа № 914/169/22 за заявою ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий суддя І.Ю.Зейкан