Справа № 565/268/22
Провадження № 2/565/227/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

з участю секретаря судового засідання Панчук Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вараського ліцею №1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області, Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним та його скасування, допуску до роботи, зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату за час відсторонення від роботи,

в с т а н о в и в:

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано в суд позов до відповідачів з наступними вимогами: 1) визнати незаконним та скасувати Наказ Вараського ліцею №1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області №312-к/тр від 05.11.2021 року Про відсторонення від роботи учителя української мови та літератури ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Вараський ліцей №1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді вчителя української мови та літератури у Вараському ліцеї №1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області; 3) зобов`язати Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати в період з дати відсторонення, тобто 08.11.2021 року, до дати допуску ОСОБА_1 до роботи шляхом виконання посадових обов`язків згідно посадової інструкції вчителя української мови та літератури Вараського ліцею №1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області. В обґрунтування позову вказує, що оскаржуваний наказ прийнятий в порушення вимог ст. 43 Конституції України, Кодексу законів про працю України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

У відзивах на позов відповідачі вказують на правомірність відсторонення позивача від роботи, оскільки позивач як працівник закладу загальної середньої освіти - вчитель, згідно Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності (затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України 04 жовтня 2021 року № 2153, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1306/36928 (далі - Перелік) та у відповідності із Законом «Про захист населення від інфекційних хвороб» зобов`язана вакцинуватись від гострої респіраторної хвороби COVID-19. Тому у відповідно ст. 46 КЗпП, листа Володимирецького управління ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області від 03.11.2021 року «Про відсторонення працівників від роботи» № 17/17-01-14/151-21 та з метою здійснення контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень, позивач була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати при цьому за нею збережене робоче місце - тобто право на працю не порушене.

Дослідивши позов, відзиви на позов і додані до вказаних документів докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Підставою для такого висновку є наступне.

Позивач працює у Вараському ліцеї №1 вчителем української мови та літератури. Наказом Вараського ліцею №312-к/тр від 05.11.2021 року позивача з 08.11.2021 року відсторонено від роботи у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 без збереження заробітної плати та до моменту усунення причин, що зумовили відсторонення від роботи.

Позивач доказів проведення щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 не надала і не висловила заперечень щодо проведення нею цього щеплення. Також не подала доказів про наявність протипоказань, що позбавляють її можливості провести курс вакцинації від COVID-19. Натомість позивач вказує на незаконність вимог щодо проведення щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 та порушення таким чином її гарантованих законом прав.

Згідно ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року № 4004-XII (далі - Закон № 4004) усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (у визначенні ст.1 Закону № 4004).

Як передбачено ст.30 Закону № 4004 запобігання особливо небезпечним, небезпечним інфекційним хворобам, масовим неінфекційним захворюванням (отруєнням) та радіаційним ураженням Кабінет Міністрів України відповідно до закону встановлює карантинно-обмежувальні заходи на території виникнення і поширення інфекційних хвороб та уражень людей. У разі виникнення чи загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь), радіаційних уражень населення органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування за поданням відповідних головних державних санітарних лікарів у межах своїх повноважень можуть запроваджувати у встановленому законом порядку на відповідних територіях чи об`єктах особливі умови та режими праці, навчання, пересування і перевезення, спрямовані на запобігання та ліквідацію цих захворювань та уражень.

Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані забезпечувати своєчасне проведення масових профілактичних щеплень, дезінфекційних, дезінсекційних, дератизаційних, інших необхідних санітарних і протиепідемічних заходів.

У разі загрози виникнення або поширення особливо небезпечних і небезпечних інфекційних хвороб, масових неінфекційних захворювань (отруєнь) або радіаційних уражень відповідними головними державними санітарними лікарями на окремих територіях можуть запроваджуватися позачергові профілактичні щеплення, інші санітарні заходи відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 46 КЗпП відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Листом Володимирецького управління ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області від 03.11.2021 року «Про відсторонення працівників від роботи» (яке по своїй суті і змісту є поданням про відсторонення від роботи працівників, яким не проведене обов`язкове щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19) вказано начальнику Управління освіти Вараського міськвиконкому на те, що особи, які відповідно Переліку підлягають обов`язковим профілактичним щепленням не пройшли курс вакцинації проти респіраторної хвороби COVID-19, підлягають, відповідно до постанови КМ України від 20.10.2021 №1096 «Про внесення змін до постанови КМ України від 20.12.2020 року №1236» (далі -постанова №1096), відстороненню від роботи керівником даного закладу шляхом видання наказу або розпорядження з обов`язковим доведенням його до відома особи, яка відсторонюється від роботи.

Тобто відповідач відсторонюючи позивача від роботи у зв`язку з тим, що позивач не надав підтвердження проведення курсу вакцинації проти респіраторної хвороби COVID-19, діяв у відповідності з вимогами ст.7 закону №4004, ст.46 КЗпП, поданням органу санітарно-епідеміологічного нагляду та постанови №1096.

Посилання відповідача на незаконність оскаржуваного наказу суд вважає надуманими і безпідставними, оскільки право на працю оскаржуваним наказом не порушене, тому що за позивачем збережене місце роботи та обмежене право позивача на здійснення трудової діяльності через невиконання вимог законодавства про проведення обов`язкових щеплень на період карантину, пов`язаного з COVID-19, для певних категорій працівників, до яких, згідно Переліку відноситься позивач.

Дані про проведення щеплень не є даними про стан здоров`я особи, які не підлягають розголошенню, даними про особисте чи сімейне життя особи, не є примусом, в умовах визначеного порядку обов`язкових щеплень на певній території України для певних категорій осіб, тому не порушує права, свободи і інтереси позивача і не є надмірним втручанням держави у особисте чи сімейне життя позивача.

Крім того, Європейський суд з прав людини висловлював думку, що обов`язкове щеплення, як примусовий медичний захід, є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи, що включає в себе фізичну та психологічну недоторканість особи. Порушення фізичної недоторканості заявника можна вважати виправданим дотриманням цілей охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційного захворювання (параграф 33, 36 рішення у справі «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03).

Тому враховуючи ситуацію, що на момент відсторонення позивача від роботи склалась у Світі, в тому числі в України, із кількістю хворих на коронавірус, особливою небезпекою цього захворювання, маючи на меті забезпечення сталого функціонування підприємства, що відносить до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, дії відповідача по відстороненню позивача від роботи без збереження заробітної плати суд вважає правомірними і виправданими.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачем витрати на правничу допомогу покладаються на позивача, згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позову, що містить дві вимоги немайнового характеру. Враховуючи положення ч.2 ст. 136 ЦПК та п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК, судовий збір в розмірі 1984, 80 грн., сплату якого відстрочено, підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 263-265, гл.10 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Вараського ліцею №1 Вараської міської територіальної громади Рівненської області (Рівненська область, м. Вараш, м-н Будівельників, буд.55), Управління освіти Виконавчого комітету Вараської міської ради (Рівненська область, м. Вараш, м-н Вараш, буд.41) про визнання наказу про відсторонення від роботи незаконним та його скасування, допуску до роботи, зобов"язання нарахувати і виплатити заробітну плату за час відсторонення від роботи.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) в дохід держави 1984 гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий