Провадження №2/524/891/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 рокуАвтозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, взятий з відповідачем 23 вересня 2016 року та стягнути кошти з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Посилалася на те, що сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного, і, що з вересня 2021 року проживає з сином окремо від відповідача, син перебуває на її утриманні.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, позивач просила розглянути справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, відповідач не повідомив про причини своєї неявки та не подав до суду відзив на позов.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Сторони у справі взяли шлюб 23 вересня 2016 року, який зареєстрований у Деснянському районному у місті Києві відділі реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 1246.

Від шлюбу сторони у справі мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного.

Сторони у справі проживають окремо з вересня 2021 року, не ведуть спільне господарство і мають різні бюджети, малолітня дитина перебуває на утриманні позивача - матері.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, відповідача, так і їх малолітньої дитини.

Спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподіл майна фактично відсутній.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У ст. 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Однією із основоположних засад цивільного судочинства є його диспозитивність, яка, зокрема, полягає у розгляді судом справ виключно за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, суд, враховуючи наведені встановлені обставини, а також відсутності заперечення відповідача щодо вимоги про стягнення аліментів та їх розміру запропонованого позивачем, і обставин та фактів, які вказували б на непрацездатність відповідача, наявності у нього ознак інвалідності, відсутності роботи та стабільного доходу, наявності на утриманні інших осіб, у тому числі малолітніх та/або неповнолітніх дітей, будь-яких аліментних зобов`язань перед будь-якими особами, дійшов висновку, що позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу у розмірах відповідно в межах заявлених вимог позивача.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягала на стягненні з відповідача коштів у повернення сплаченого судового збору за вимогою про розірвання шлюбу.

З відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогою про стягнення аліментів за ставкою на день подання позову.

Керуючись ст. 14, 15, 18, 104, 105, 110, 112, 113, 180-183 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 137, 141, 142, 197, 198, 200, 258, 264, 265, 273, 273, 279, 280, 281- 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, взятий ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ), зареєстрований 23 вересня 2016 року у Деснянському районному у місті Києві відділі реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 1246 - розірвати.

Залишити прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, та на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Повний текст заочного рішення виготовлено 28 березня 2022 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: