Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1328/21

Провадження № 2/126/86/2022

"15" березня 2022 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, старшого державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Варгоцького Анатолія Івановича про визнання виконавчого напсиу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ТОВ "Фінпром маркет", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., старшого державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Варгоцького А.І. про визнання виконавчого напсиу таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що як стверджує 27.03.2021 йому надійшов виклик державного виконавця, з якого він дізнався, що в провадженні Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 65471502 від 20.05.2021 з примусового виконання виконавчого напису № 6257, виданого 08.02.2021. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо, що 08.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 6257. З виконавчого напису встановлено, що ним ніби то не виплачені вчасно кошти на користь ТОВ "Фінпром маркет", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступила право вимоги на підставі договору факторингу № 250121 ФК від 25.01.2021, якому, в свою чергу, ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" відступила право вимоги на підставі договору факторингу № 26122018 від 26.12.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором № від 20.03.2018, укладеного між ТОВ "Інфінанс" та ним. Задоволено вимогу відповідача та стягнуто з нього за період з 25.12.2018 по 08.02.2021 - 1600 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4844 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис приватного нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Ним ніколи не укладалось жодних кредитних договорів з ТОВ "Фінансова компанія управління активами", ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", ТОВ "Інфінанс", правонаступником яких є ніби то відповідач. Відповідачем не надано підтвердження укладення кредитного договору. Він не заповнював жодної заявки, на підставі якої було б укладено договір позики. Всупереч вимогам діючого законодавства, відповідачем не надано нотаріусу для вчинення нотаріального напису кредитного договору № від 20.03.2018, укладеного між ним та ТОВ "Інфінанс". Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 6257 від 08.02.2021; стягнути з відповідача на його користь 908 грн. витрат зі сплати судового збору.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність.

Представник відповідача директор ТОВ "Фінпром маркет" Яворський Р.І. надав заяву, в якій позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання визнає та визнає вимогу про стягнення з них на користь позивача 454 грн. зі сплати судового збору, інші 50 відсотків судового збору просить повернути позивачеві з державного бюджету в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України. Просить розглянути справу без його участі.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомив.

Третя особа старший державний виконавець Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Варгоцький А.І. надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 6257 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ "Фінпром маркет" за період з 25.12.2018 по 08.02.2021 включно в розмірі: 1600 грн. - заборгованість за кредитом, 4844 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісією, 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього на загальну суму 6494 грн.

20.05.2021 старшим державним виконавцем Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Варгоцьким А.І. відкрито виконавче провадження ВП № 65471502 з примусового виконання напису № 6257 від 08.02.2021.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

Так, виконавчий напис № 6257 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14.

Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений.

Сторона відповідача жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала, зокрема нотаріально посвідченого договору, за яким міг бути вчинений виконавчий напис. Хоча можливості надати докази на обгрунтування своєї позиції відповідач позбавлений не був.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав, про що надав відповідну заяву.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача за вчиненим виконавчим написом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки під час судового засідання відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову підлягає прийняттю, а позов - задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено 908 грн. витрат зі сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 454 грн. та 454 грн. повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 12, 81-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет" (, вул. Михайла Стельмаха 9А офіс 204, м. Ірпінь Київської області), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (вул. Мала Житомирська 6/5, м. Київ), старшого державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Варгоцького Анатолія Івановича (вул. Героїв України 8, м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області) про визнання виконавчого напсиу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 08.02.2021, зареєстрований в реєстрі за № 6257 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінпром маркет" заборгованості за кредитним договором № від 20.03.2018 в сумі 6494 грн.

Стягнути з ТОВ "Фінпром маркет" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 454 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол