Справа № 462/7043/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Грунику Ю.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 28 вересня 2021 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , не сплачують позивачу послуги з постачання теплової енергії. Площа квартири включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове-навантаження. Будинок відповідачів обладнаний лічильником опалення і щомісячно позивач отримує покази використання теплової енергії. Відповідачам за період з 01.02.2018 р. по 30.09.2020 нараховано 33809,17 грн. за послуги з центрального опалення. Заборгованість відповідачів за вказаний період не погашалась. Просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у зазначеному розмірі та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки вона у зазначений період не проживала у квартирі АДРЕСА_1 , також не укладала договір з позивачем про постачання теплової енергії до квартири. Їй належить на праві власності кімната площею 10,5 кв.м у зазначеній квартирі, однак вона в ній не проживає, оскільки колишній співвласник квартири, а саме кімнат площею 15,1 кв.м та площею 17,1 кв.м, ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя чинив їй перешкоди у проживанні, та його спадкоємець, відповідач по справі ОСОБА_1 , також чинить їй перешкоди у користуванні житлом. Також зазначила, що слід застосувати строк позовної давності, оскільки позивач звернувся з позовом 28.09.2021 року за період з 01.02.2018 року по 30.09.2020р., а тому строк стягнення заборгованості за період з 01.02.2018 року по 31.08.2018 року, що становить 3 589,76 грн., пропущений.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно довідки ЛКП «Залізничне теплоенерго» від 2.10.2020 року квартира АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2018 року відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить кімната під індексом 21-7 загальною площею 10,5 кв.м квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою місця проживання відповідачів. Загальна опалювальна площа становить 59,7 кв.м

Протягом опалювальних періодів з 01.02.2018 р. по 30.09.2020 р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення, про що підтверджується складеними актами про зняття показів засобів обліку теплової енергії у цей період.

У зв`язку з несплатою послуг за теплопостачання у відповідачів виникла заборгованість. Всього заборгованість за теплоенергію за період з 01.02.2018 р. по 30.09.2020 р. становить 33809,17 грн.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та ін.) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги у будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісячно в строки,встановлені Радою Міністрів УРСР.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 р., встановлено, що власники та наймачі квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення (статті 67, 68 ЖК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 162 ЖК України, пунктів 18, 20, 30 Правил та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 (із наступними змінами), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Суд вважає, що виникла заборгованість у відповідачів є безспірною, з приводу неякісних послуг теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 вимоги відповідачами не висувались, акти-претензії не складались.

З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що нарахування оплати за теплову енергію у зазначений період з 01.02.2018 р. по 30.09.2020р. проведено відповідно до встановлених тарифів.

Суд не приймає заперечення відповідача ОСОБА_2 з приводу відсутності в неї підстав сплачувати комунальні послуги у зв`язку з непроживанням її у квартирі, оскільки відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМ України від 24 січня 2006 року №45 , власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що договір з позивачем на надання послуг централізованого опалення вона не укладала, а тому в неї не виникло обов`язку по сплаті цих послуг, не ґрунтується на законі.

Дійсно Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено укладення між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово-комунальних на основі типового договору .

Постановою КМУ від 21 липня 2005року №630 затверджено типовий договір про надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Проте, відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідачем ОСОБА_2 визнається, що квартира забезпечена централізованим опаленням.

Відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово-комунальні послуги» випадки, в яких недодержання сторонами письмової форми правочину про надання житлово-комунальних послуг, має наслідком його недійсність, не передбачені, а тому відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не позбавляє відповідача обов`язку сплатити фактично отримані ним послуги з централізованого опалення.

Таким чином, слід стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання.

При цьому судом враховується, що позивач пропустив 3 річний строк звернення до суду з заявою про стягнення виниклої у відповідачів заборгованості, встановлений відповідно до вимог ст..257 ЦК України, оскільки звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з 01.02.2018 року лише у вересні 2021 року. Тому суд застосовує строк позовної давності. Відповідно до розрахунку вбачається, що розмір заборгованості за період з 01.02.2018 року по 31.08.2018 становить 3 589,76 грн. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість у розмірі 30219,41грн. (33809,17 3589,76).

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Суд вважає, що питання розподілу витрат з приводу оплати комунальних послуг з урахуванням фактичного проживання та фактичного користування послугами мають вирішувати між собою споживачі комунальних послуг, та в даному випадку всі відповідачі (боржники) по справі несуть солідарну відповідальність.

Згідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені судові витрати позивачем суд покладає на відповідачів.

Керуючись ст. 2,12, 13, 81, 82, 89, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , солідарно на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» () заборгованість за теплопостачання в розмірі 30219,41грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова