Номер провадження: 22-ц/813/2927/22
Номер справи місцевого суду: 521/8764/20
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 124278,90 грн., в якості середнього заробітку за час затримки з 08.06.2019 року по 19.05.202 року та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати.

В обґрунтування заявленого позову, ОСОБА_1 посилався на те, що 01.03.2019 року його незаконно звільнили з посади заступника начальника Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України у зв`язку з чим він звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом про поновлення його на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 року з урахуванням ухвали суду від 21 січня 2020 року про виправлення описки, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ від 01 березня 2019 року № 42 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя», керівника адміністративного відділення; стягнуто з МРЦ «Тополя» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2019 року до дня постановлення рішення суду в сумі 34 550,57 грн. без урахування податків і зборів, моральну шкоду в розмірі 2 000 грн, а всього 36 550,57 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено; Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати, але небільше ніж за один місяць у сумі 11 344,46 грн.; Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2019 року змінено: Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ від 01 березня 2019 року № 42 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника МРЦ «Тополя» на підставі пункту 3 статті 40 КЗпПУкраїни (систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором). Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя». Стягнуто з МРЦ «Тополя» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2019 року до 07 червня 2019 року (дня постановлення судом першої інстанції рішення), в розмірі 34 550,57 грн, з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів, та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн, а всього 36 550,57 грн. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 13 грудня 2018 року № 75 «Про підсумки проведення службового розслідування та покарання винних» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зазначене рішення учасникам справи видано у травні 2020 року і відповідачем не виконано. З часу прийняття судом першої інстанції рішення до часу перегляду його апеляційною інстанцією пройшло 241 робочих дні. У зв`язку з вищевикладеним, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за період з 08.06.2019 року по 19.05.2020 року в сумі 124278,90 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі - залишено без задоволення.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення, а саме: стягнути на користь ОСОБА_1 з Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України грошові кошти у розмірі не менш як 124278,90 грн., середнього заробітку за час затримки з 08.06.2019 року по 19.05.2020 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не виконав постанову Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року, на що суд першої інстанції уваги не звернув, а саме не допустив його до робочого місця, про що свідчить акт державного виконавця від 08.07.2019 року та взагалі змінив місце роботи на відстань 80 кілометрів без його згоди. Апелянт ОСОБА_1 також зазначає, що суд першої інстанції проігнорував роз`яснення Верховного суду щодо виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та коли виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим, зокрема це постанова Верховного суду у складі від 17 червня 2020 року у справі №521/1892/18 та постанова Верховного суду від 10 вересня 2020 року у справі №280/2659/19.

У відзиві на апеляційну скаргу, Медичний реабілітаційний Центр «Тополя» Національної гвардії України посилаючись на її необґрунтованість, просить суд залишити апеляційну скаргу скаржника без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м.Одсеи від 25 березня 2021 року без змін, оскільки судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зокрема відповідач зазначає, що прийнятте рішення Малиновського районного суду м.Одсеи по справі №521/5485/19 від 07 червня 2019 року (повний текст якого було виготовлено 12.06.2019 року) в частині негайного виконання, а саме поновлення Скаржника на роботі - відповідачем виконано своєчасно та добровільно, відповідач поновив скаржника на роботі, що підтверджується: наказом начальника МРЦ «Тополя» НГУ №117 від 13.06.2019 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 , внесенням запису до трудової книжки ОСОБА_1 про поновлення на роботі; надісланням листа-повідомлення від 14.06.2019 року «Про поновлення на роботі; актом від 18.06.2019 року, складеного відповідачем «Про оголошення про поновлення на роботі». Крім того відповідачем зазначено, що факти підтвердження добровільного і своєчасного виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року підтверджено в: ухвалі Малиновського районного суду м.Одеси від 14.08.2019 року по справі №521/5485/19; ухвалі цього ж суду від 12.01.2021 року по справі №521/16955/20; постанові про закінчення виконавчого провадження №59476349 від 08.05.2020 року; постанові про закінчення виконавчого провадження №62431551 від 17.07.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що у всіх постановах, якими закривалися виконавчі провадження - наказ МРЦ «Тополя» НГУ № 117 від 13.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 поновлено на посаду заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ з 01.03.2019 року було виконано; у завіреній копії трудової книжки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , також внесено відповідний запис про поновлення його на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» ГНУ від 13.06.2019 року на підставі наказу №117 від 13.06.2019 року. Інших доказів фактичного виконання рішення суду про поновлення на роботі позивача та виплати йому середнього заробітку матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про те, що рішення суду про поновлення на роботі виконане в повному обсязі. При цьому судом також встановлено, що як зазначав позивач у судовому засіданні, про своє порушене право йому стало відомо 08.07.2019 року, а до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення він звернувся лише 02.06.202 року, тобто з пропуском встановленого законодавством строку, а клопотання про його поновлення позивачем не заявлялося, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відсутні.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно статтей 233, 234 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а усправах про звільнення - в місячний строк здня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбаченно, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Згідно п.п.29-34 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За змістом норм чинного законодавства, середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавецьвиплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінністатті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника,отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботіобмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019р.у справі № 522/13736/15.

Згідно ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2018 року у справі №761/22772/17 та у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 760/9521/15-ц.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судовогорішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до зааквонодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Вказані правові висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року (справа №303/6112/16-ц), від 01.04.2020 року (справа №488/4594/17), від 10.06.2020р. (справа №401/3386/17).

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 20.07.2018 року на підставі наказу №152 Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України позивача було прийнято на роботу з 20.07.2018 року на посаду заступника начальника Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України з посадовим окладом 4000 грн. згідно штатного розкладу по 13 тарифному розряду за рахунок загального фонду з виплатою надбавки в розмірі 40% за складність та напруженість на протязі всього часу роботи (т.1 а.с. 98).

Наказом Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України від 01 березня 2019 року № 42 позивача було звільнено з посади заступника начальника МРЦ «Тополя» на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

01.04.2019 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси із позовом до Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 13 грудня 2018 року № 75 «Про підсумки проведення службового розслідування та покарання винних» в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності; визнати протиправним та скасувати наказ від 01 березня 2019 року № 42 про його звільнення з посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України; поновити його на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2019 року до дня постановлення рішення суду, виходячи з щомісячного розміру заробітної плати 13 800 грн, та моральну шкоду в розмірі 276 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ від 01 березня 2019 року № 42 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення. Стягнуто з МРЦ «Тополя» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2019 року до дня постановлення рішення суду в сумі 34 550,57 грн. без урахування податків і зборів, та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн, а всього 36 550,57 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати, але небільше ніж за один місяць у сумі 11344,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.1 а.с.177-195).

Судом також встановлено, що Наказом начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України (по стройовій частині) від 13.06.2019р. с.м.т.Затока №117 ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника начальника МРЦ з 01.03.2019 року на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року №521/5485/19, про що свідчить витяг з цього наказу, який 18.06.2019р. отримав позивач, що ним не спростовується (т.1 а.с.43).

13.06.2019 року у трудову книжку позивача внесено відомості про те, що запис №2 на сторінці 2,3 є недійсним, поновлений на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ (т.1 а.с.44).

14.06.2019 року на адресу позивача направлено лист - повідомлення про поновлення на роботі, в якому зазначається, що він поновлений на роботі на посаді заступника начальника і йому необхідно прибути до Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України та приступити до виконання своїх посадових обов`язків на наступний день з моменту отримання даного листа. Одночасно нагадано - які документи необхідно з собою мати та зазначається, що місцезнаходження адміністративного відділу Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України (Його робоче місце) знаходиться за адресою: 67772, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, бульвар Золотий берег,97, також зазначено години роботи, обідню перерву та вихідні дні. Зазначеного листа позивач отримав 22.06.2019 року, про що свідчить його підпис на повідомленні про отримання та не заперечується і самим позивачем (т.1 а.с.45).

14.06.2019 року позивачем на адресу відповідача надано заяву, яку відповідач отримав 18.06.2019 року, в якій він доводить до відома, що наказ від 01 березня 2019 року № 42 про його звільнення визнано протиправним та скасовано, в частині поновлення на роботі рішення суду підлягає негайному виконанню з дня оголошення рішення суду та просить виконати рішення суду в частині негайного виконання та забезпечити можливість виконання своїх службових обов`язків на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення «Зелений мис» з 07.06.2019 року та виплатити належні йому грошові кошти на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року. Також просив надати йому копію наказу про поновлення на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення «Зелений мис», після фактичного допущення його до роботи скласти акт про виконання рішення та надати йому копію такого акту; стягнути грошові кошти, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2019 року по 07.06.2019 року в сумі 34 550,57 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., заробітну плату у сумі 11 344,46 грн., але не більше ніж за один місяць, загалом 47895,03грн. виплатити шляхом перерахування на картку для виплат «Приватбанку» (т.1 а.с.101).

Згідно акта про оголошення про поновлення на роботі від 18.06.2019 року, який підписано чотирма посадовими особами, позивача повідомлено про виконання рішення суду по справі №521/5485/19 в частині поновлення на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ від 13.06.2019 року під підпис; визначено робоче місце позивача за адресою: АДРЕСА_1 ; оголошено правила внутрішнього трудового розпорядку; встановлено час прибуття на робоче місце для виконання покладених посадових обов`язків, а саме 19.06.2019 року о 09.00 та надати до відділу кадрів МРЦ «Тополя» НГУ відповідні документи: трудову книжку; медичну книжку. В цьому акті зазначено, що прибути 19.06.2019 року до місця для виконання посадових обов`язків заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ (Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт.Затока, бульвар Золотий берег,97) ОСОБА_1 категорично відмовився, причини відмови не вказав; від підпису про ознайомлення з цим актом заступник начальника МРЦ «Тополя» НГУ Мірошніченко В.В. відмовився (т.1 а.с.46).

Матеріалами справи також встановлено, що 12.06.2019 року Малиновським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист про поновлення позивача на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення, по виконанню якого постановою Другого Київського ВДВС м.Одеси Головного територіального управління в Одеській області від 08.07.2019 року відкрито виконавче провадження №59476349, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження (т.1 а.с.107-108).

Згідно акту державного виконавця Другого Київського ВДВС м.Одеси Головного територіального управління в Одеській області від 08.07.2019 року, складеного за адресою: м.Одеса, пр-т Свободи,101, що виходом за адресою встановлено не було допущено стягувача та державного виконавця; особа, яка представилася водієм та особи, які охороняють територію, сказали є наказ не запускати стягувача та державного виконавця та звертатися до Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України (т.1 а.с.112).

В матеріалах справи наявні витяг з наказу №57/1 від 19.06.2019 року про затвердження штату МРЦ «Тополя» НГУ, в якому також зазначено про скорочення посади, яку займав позивач та попередження Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, надіслані на ім`я позивача, в яких його попереджають про скорочення штату МРЦ «Тополя» НГУ та заяви позивача (т.1 а.с.103,104,113,120-123).

01.07.2019 року Малиновським районним судом м.Одеси було видано два виконавчі листи по виконанню рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019р. щодо поновлення позивача на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення та виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць в сумі 11344 грн. 46 коп., в яких зазначено місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.105-106).

Згідно наказу начальника медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України (по стройовій частині) від 16.07.2019 року с.м.т.Затока №150 наказано виплатити ОСОБА_1 , заступнику начальника МРЦ «Тополя», середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.03.2019 року в сумі 11344,46 грн. на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 року №521/5485/19 (т.1 а.с.74).

Платіжним дорученням №826 від 18.07.2019 року перераховано заробітну плату ОСОБА_1 , за березень 2019 року в сумі 9132,29грн. (т.1 а.с.72-73).

Згідно повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області від 17.07.20 року на ім`я начальника Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління в Одеській області направлено виконавчий лист №521/5485/19 від 01.07.2019 року про поновлення ОСОБА_1 , на роботі та виплату заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344,46 грн. (т.1 а.с.109).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління в Одеській області від 01.08.2019 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №521/5485/19 від 01.06.2019 року про поновлення ОСОБА_1 , на роботі та виплату заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344,46 грн. закінчено. У цій постанові зазначено, що згідно відповіді Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України від 31.07.2019 року та пред`явленого пакету документів встановлено, що на підставі копії витягу наказу № 117 від 13.06.2019 року та копії акту про оголошення про поновлення на роботі від 18.06.2019 року, ОСОБА_1 , поновлено на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ, про що свідчать його підписи про ознайомлення. Також у трудовій книжці НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , є відповідний запис про поновлення його на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ від 13.06.2019 року. Відповідно до витягу з наказу № 150 від 16.07.2019 року, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/5485/19 від 07.06.2019 року, ОСОБА_1 , призначено виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 11334 гривень 46 копійок. Згідно відомості на видачу заробітної плати та розрахункового листа головного бухгалтера МРЦ «Тополя» НГУ, ОСОБА_1 , нараховано заробітну плату за один місяць у сумі 11344, 46 гривень з відрахуванням відповідних податків у розмірі 2212, 17 гривень до виплати підлягало - 9132,29 гривень. Дана сума сплачена, що підтверджується платіжним дорученням № 826 від 17.07.2019 року. Отже беручи до уваги вищевикладене, вимоги рішення Малиновського районного суду міста Одеса виконано боржником у добровільний строк в повному обсязі, тому виконавче провадження підлягає закінченню на підставі фактичного повного виконання рішення згідно виконавчого документа (т.1 а.с.111).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року у справі №521/5485/19 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу відмовлено. Цією ухвалою встановлено, що питання про місцезнаходження робочого місця не було предметом судового розгляду (т.1а.с.207-211).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року у задоволенні скарги Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України на дії посадових осіб Другого Київського ВДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції відмовлено. Цією ухвалою встановлено, що повний текст рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2019 року по справі за № 521/5485/19 складено 12 червня 2019 року та отримано МРЦ «Тополя» НГУ у приміщенні суду 13.06.2019 року. Документами підтверджується, що 13.06.2019 року наказом начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» НГУ № 117 від 13.06.2019 року, ОСОБА_1 поновлений на роботі на посаді заступника начальника. 08.07.2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Анісімовою Анастасією Валеріївною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59476349 на підставі виконавчого листа № 521/5485/19, що виданий 12.06.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 59476349 від 08.07.2019 року, МРЦ «Тополя» НГУ зобов`язано негайно виконати рішення суду, а саме - поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» НГУ, керівника адміністративного відділення, про що має бути виданий відповідно до законодавства про працю наказ або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. 08 липня 2019 року, державному виконавцю Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, в приміщенні МРЦ «Тополя» НГУ, за адресою - Одеська обл. м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий берег, 97, особисто, під підпис, була вручена відповідь за № 3/15/1 - 247, в якій було зазначено, що рішення Малиновського районного суду м. Одеса по справі № 521/5485/19 від 07.06.2019 року, в частині негайного виконання про поновлення на роботі, боржником виконано добровільно 13 червня 2019 року. 30 липня 2019 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк А.В. розглянуто заяву стягувача по примусовому виконанню виконавчого листа №521/5485/19, виданого 01.06.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси про негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати але не більш ніж за один місяць у сумі 11344 гривень 46 копійок та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №521/5485/19, виданого 01.06.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси про негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати але не більш ніж за один місяць у сумі 11344 гривень 46 копійок. Листом № 3/15/1 - 285 від 30.07.2019 року МРЦ «Тополя» повідомила Білгород-Дністровський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Одеській області про виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 року по справі № 521/5485/19 в частині негайного виконання добровільно, в повному обсязі, до відкриття виконавчого провадження. У листі звернуто увагу, що незважаючи на фактичне виконання рішення суду в частині негайного виконання, ОСОБА_1 (який повідомлений про поновлення на роботі) все одно звертається до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області щодо примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеса по справі № 521/5485/19 від 07.06.2019 року, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59476349 від 08.07.2019 року. 31.07.2019 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, відповідно до «Інструкції з організації примусового виконання рішень» (із змінами та доповненнями), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, при здійсненні виконавчого провадження № 59667150, складено відповідні акти. 01 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, на виконання ст. 39, ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59667150.

16 вересня 2019 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Анісімовою А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/5485/19, виданого 12.06.2019 року, який видав Малиновський районний суд м. Одеси, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення, винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження, якою ВСТАНОВЛЕНО: 11.09.2019 року на адресу Відділу була надана Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 59667150 від 30.07.2019 року, видана старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського районного міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березюк А.В., з примусового виконання виконавчого листа № 521/5485/19 від 12 червня 2019 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення в відповідній частині допущено до негайного виконання. Тобто стягувач повторно пред`явив відповідний виконавчий лист до примусового виконання. Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 59667150 від 01.08.2019 року, виданою старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області Березюк А.В., встановлено, що вимоги виконавчого провадження виконані 13.06.2019 року та відповідне виконавче провадження підлягає закінченню відповідно до п. 9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

19 вересня 2019 року начальником Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, Федорчуком С.Г., при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання виконавчого провадження № 59667150 з примусового виконання виконавчого листа №521/5485/19, виданого 01.07.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси, про негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344, 46 гривень, здійснено перевірку завершеного виконавчого провадження, яке знаходилося на виконанні у старшого державного виконавця відділу Березнюк А.В. В ході перевірки встановлено, що при відкритті вищевказаного виконавчого провадження державним виконавцем допущено помилку та не враховано, що в своїй заяві стягувач просить виконати рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344,46 гривень. До того ж у постанові про відкриття виконавчого провадження № 59667150 від 30.07.2019 року, допущено описку, а саме: державний виконавець зазначив, що виконавчий лист № 521/5485/19, виданий 01.06.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси, а з огляду самого виконавчого листа, він виданий 01.07.2019 року. У зв`язку з тим, що державним виконавцем допущені помилки при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 59667150 від 30.07.2019 року, постанова про закінчення виконавчого провадження № 59667150 від 01.08.2019 року підлягає скасуванню.

Як вбачається з Постанови про зміну реєстраційних даних ВП № 59667150 від 20.09.2019 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Журавель І.О., ВСТАНОВЛЕНО: Відповідно до постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Федорчука С.Г., ВП № 59667150 від 19.09.2019 року встановлено, що при відкритті виконавчого провадження № 59667150 державним виконавцем допущено помилку та не враховано, що в заяві стягувача від 15.07.2019 року зазначено про виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344, 46 гривень та помилково зазначена резолютивна частина рішення «негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344 гривень 46 копійок». У постанові про відкриття виконавчого провадження № 59667150 від 30.07.2019 року та у постанові про закінчення виконавчого провадження № 59667150 від 01.08.2019 року помилково вказана дата видачі виконавчого документа, так замість вірного «01.07.2019» зазначено «01.06.2019». Також у реквізитах виконавчого документа невірно вказана категорія стягнення замість «стягнення коштів» вказано «поновлення на роботі» та тип стягнення зазначено «немайнове» замість вірного «майнове». Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ПОСТАНОВИВ: внести зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість Дата видачі виконавчого документа: 01.06.2019 року зазначити Дата виконавчого документа: 01.07.2019 року, замість Тип стягнення: не майнове зазначити Тип стягнення: майнове. Замість категорія стягнення: поновлення на роботі зазначити Категорія: стягнення грошових коштів; замість Резолютивна частина: негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати, але не більш ніж за один місяць у сумі 11344 гривень 46 копійок, зазначити Резолютивна частина: негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати, але не більш ніж за місяць у сумі 11344 гривень 46 копійок. Постанова є доповненням до постанови про відкриття виконавчого провадження № 59667150 від 30.07.2019 року, та постанови про закінчення виконавчого провадження № 59667150 від 01.08.2019 року та вносить зміни стосовно дати видачі виконавчого документа та резолютивної частини рішення. 30 вересня 2019 року начальником відділу Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шевченко Є.О., при примусовому виконанні розглянуто виконавчий лист № 521/5485/19, виданий 12.06.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної Гвардії України, керівника адміністративного відділення. Встановлено, що 19 вересня 2019 року відповідно до Постанови про перевірку виконавчого провадження № 59667150, виданої начальником Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області було скасовано Постанову про закінчення ВП від 20.09.2019 року та було відновлено виконавче провадження ВП № 59476349 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження». Зважаючи на вищезазначене, підстави для закінчення ВП відсутні, а отже ВП підлягає відновленню. Ураховуючи викладене, керуючись абзац 4 частини третьої ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ПОСТАНОВИВ: Скасувати документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2019 року», що видав Анісімова А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 521/5485/19, виданого 12.06.2019 року Малиновським районним судом м. Одеси про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення.

Постановою Другого Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 05.11.2019 року виконавчий лист №521/5485/19, виданий 12.06.2019 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення передано до Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, а 18.11.2019 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області прийнято виконавче провадження №59476349 з примусового виконання виконавчого листа №521/5485/19, виданого 12.06.2019 року Малиновським районним судом м.Одеси, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення (т.1 а.с.139,140).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21 січня 2020 року виключено з резолютивної частини рішення від 07.06.2019 року допущену описку у третьому абзаці, а саме слова «керівника адміністративного відділення».

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.03.2020р. ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 21 січня 2020 року про виправлення описки скасовано.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.01.2020 року, яка залишена без змін на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 19.05.2020 року у задоволенні заяви старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішенняу цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Медичного реабілітаційного Центру «Тополя» Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільненні з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовлено (т.1 а.с.17-19,144-147).

Апеляційним розглядом справи також встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2020 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 червня 2019 року змінено, викладено резолютивну частину в такій редакції. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати наказ від 01 березня 2019 року № 42 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника МРЦ «Тополя» на підставі пункту 3 статті 40 КЗпПУкраїни (систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором). Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя». Стягнуто з МРЦ «Тополя» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2019 року до 07 червня 2019 року (дня постановлення судом першої інстанції рішення), в розмірі 34 550,57 грн, з відрахуванням із зазначеної суми податків та інших обов`язкових платежів, та моральну шкоду в розмірі 2 000 грн, а всього 36 550,57 грн. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 13 грудня 2018 року № 75 «Про підсумки проведення службового розслідування та покарання винних» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.1 а.с.7-15, т.2 а.с.9-20).

09.06.2020 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси із заявами про видачу виконавчих листів на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року (т.1 а.с.148-149).

01.07.2020 року постановою державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №521/5485/19, виданого 10.06.2020 року Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 36 550,57 грн. (т.1 а.с.153).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.05.2020р. виконавче провадження №59476349 по виконанню виконавчого листа №521/5485/19, виданого 12.06.2019р. про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України, керівника адміністративного відділення закінчено на підставі ч.2 ст.65, п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто як фактично виконане (т.1 а.с.155).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 30.06.2020 року відкрито виконавче провадження № 62431551 по виконанню виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м.Одеси 10.06.2020 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України (т.1 а.с.158).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.05.2020 року виконавче провадження №59476349 по виконанню виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м.Одеси 12.06.2019 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України закінчено на підставі ч.2 ст.65, п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», як фактично виконане. В тексті постанови зазначено, що згідно витягу з наказу МРЦ «Тополя» НГУ № 117 від 13.06.2019 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ з 01.03.2019 року Згідно завіреної копії трудової книжки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , відповідальною особою МРЦ «Тополя» НГУ внесено відповідний запис про поновлення його на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» ГНУ від 13.06.2019 року на підставі наказу №117 від 13.06.201 року (т.1 а.с.212).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 17.07.2020 року виконавче провадження №62431551 по виконанню виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м.Одеси 10.06.2020 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Медичного реабілітаційного центру «Тополя» Національної гвардії України закінчено на підставі ч.2 ст.65, п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», як фактично виконане (т.1 а.с.213).

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає обгрнутованим висновок суду, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі - відсутні.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не виконав постанову Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року, на що суд першої інстанції уваги не звернув, а саме не допустив його до робочого місця, про що свідчить акт державного виконавця від 08.07.2019 року та взагалі змінив місце роботи на відстань 80 кілометрів без його згоди.

Апеляційний суд вважає вказані доводи апелянта безпідставними та необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, рішення Малиновського районного суду від 07 червня 2019 року по справі №521/5485/19 (повний текст якого було виготовлено 12.06.2019 року) в частині негайного виконання, а саме поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі, відповідачем виконано своєчасно та добровільно, зокрема відповідач поновив позивача ОСОБА_1 на роботі, що підтверджується наступними доказами:

- наказом начальника МРЦ «Тополя» НГУ №117 від 13.06.2019 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 , витяг з якого було отримано позивачем ОСОБА_1 18.06.2019 року, про що свідчить його власноручний підпис (Том 1: а.с. 43, 43 зворот), при цьому, зазначене позивачем не спростовується;

- внесенням запису до трудової книжки ОСОБА_1 про поновлення на роботі (Том 1: а.с. 44, 44 зворот);

- надісланням ОСОБА_1 листа-повідомлення від 14.06.2019 року «Про поновлення на роботі», у якому останньому повідомлено про виконання відповідачем рвішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року у справі №521/5485/19 в частині поновлення його на роботі, запропоновано приступити до виконання посадових обов`язків, вказано робоче місце ОСОБА_1 та доведено розпорядок роботи. Вказаний лист - повідомлення від 14.06.2019 року було отримано позивачем ОСОБА_1 22.06.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення (Том 1: а.с. 45, 45 зворот);

- актом «Про оголошення про поновлення на роботі» від 18.06.2019 року, складеного відповідачем під час отримання ОСОБА_1 наказу про поновлення на роботі, де останньому було повідомлено про виконання відпорвідачем рішення суду в частині поновлення на роботі, визначено робоче місце, оголошено правила внутрішнього трудового розпорядку, вказано прибути до місця виконання посадових обов`язків, а саме - АДРЕСА_1 та приступити до виконання посадових обов`язків (Том 1: а.с. 46, 46 зворот).

Крім того, як встановлено апеляційним розглядом справи, заперечуючи проти доводів позовних вимог ОСОБА_1 , відповідачем також було зазначено, що факти підтвердження добровільного і своєчасного виконання ним рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року, в частині поновлення позивача на посаді також зазначено і в:

- ухвалі Малиновського районного суду м.Одеси від 14.08.2019 року по справі №521/5485/19, де вказано, що «судом встановлено, що рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року є виконаним в частині поновлення на роботі»;

- ухвалі цього ж суду від 12.01.2021 року по справі №521/16955/20, де вказано, що підставою для звернення до суду ОСОБА_1 з даною скаргою обґрунтовується тим, що його не допускають до місця роботи за адресою: АДРЕСА_3 , де він працював до звільнення, проте з рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2019 року (а.с.15-23), постанови Одеського апеляційного суду від 17.03.2020 року (а.с.24-34), постанови Верховного суду від 12.11.2020 року (а.с.54-65) вбачається, що питання про місцезнаходження робочого місця ОСОБА_1 не було предметом судового розгляду, рішення суду в частині поновлення на роботі виконано, що також було встановлено ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14.08.2019 року»;

- постанові про закінчення виконавчого провадження №59476349 від 08.05.2020 року, яка постановлена на підставі ч.2 ст. 65, п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що : «Згідно наказу начальника МРЦ «Тополя» НГУ №117 від 13.06.2019 року, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ з 01.03.2019 року. Згідно завіреної копії трудової книжки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , 13.06.2019 року відповідальною особою МРЦ «Тополя» НГУ внесено відповідний запис до зазначеної трудової книжки про поновлення останнього на посаді заступника начальника МРЦ «Тополя» НГУ на підставі наказу №117 від 13.06.2019 року. Отже виконавче провадження підлягає закінченню на підставі фактичного повного виконання рішення згідно виконавчого документа;

- постанові про закінчення виконавчого провадження №62431551 від 17.07.2020 року, яка постановлена на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що «Вимоги виконавчого документа боржником виконані в повному обсязі, тобто виконавче провадження підлягає закінченню на підставі фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом».

Таким чином, вищезазначене повністю спростовує доводи апелянта ОСОБА_1 щодо того, що відповідачем не виконане рішення суду у справі №№521/5485/19 щодо поновлення його на роботі.

При цьому, посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що відповідач не допустив його до робочого місця, про що свідчить акт державного виконавця від 08.07.2019 року, апеляційним судом також оцінюється критично, з огляду на те, що зазначений акт державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Анісімової А.В. від 08.07.2019 року не відповідає вимогам, що встановлені в п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2012 року №512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5), оскільки в акті відсутні мета і завдання складання акту, суть і характер проведення виконавчих дій.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, після складання вищевказаного акту, державний виконавець, як зазначено у ньому, 08.07.2019 року вирушив до МРЦ «Тополя» НГУ в смт. Затока, де особисто отримав в адміністративному приміщенні МРЦ «Тополя» НГУ: копію Наказу №117 від 13.06.2019 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 , копію трудової книжки ОСОБА_1 із записом про поновлення на роботі, копію листа - повідомлення від 14.06.2019 року «Про поновлення на роботі», копію акту «Про оголошення про поновлення на роботі. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, саме зазначені документи в подальшому і слугували підставою для закриття виконавчого провадження №59476349 від 08.07.2019 року на підставі фактичного повного виконання рішення згідно виконавчого документа.

Більш того, доказів того, що позивач ОСОБА_1 прибув на своє робоче місце та приступив до виконання своїх обов`язків суду також не надано.

Також, як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи проти її доводів, МРЦ «Тополя» НГУ також зазначало, що позивач в період з 13.06.2019 року, тобто з дня поновлення його на роботі, по 09.09.2019 року, тобто по день звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штатів, не звертався з будь - якими скаргами до адміністрації МРЦ «Тополя» НГУ щодо порушення та/або відновлення його трудових прав та не вважав своє поновлення на роботі таким, що порушує його права та свободи, оскільки своєчасно отримував заробітну плату, допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, належні виплати та компенсації, що передбачені законодавством у зв`язку із подальшим звільненням ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (у зв`язку із скороченням штату).

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апелянтом ОСОБА_1 не надано.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи нічим не обґрунтовані, висновків суду не спростовують, в зв`язку з чим рішення суду у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 березня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної право застосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 23.03.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова