Справа № 487/5863/21
Провадження № 2/487/387/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суду міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Тітова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/5863/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

18.08.2021 представник позивача - адвокат Позивайло І.С. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 01.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1137 таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги позову мотивував тим, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В. перебуває на виконанні виконавче провадження № 65302132, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 1137 від 01.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості у розмірі 9693,87 грн. за кредитним договором № 400509582 від 22.12.2007, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк». Проте, представник позивача вважає зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з численними порушеннями нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача.

Ухвалою суду від 30.08.2021 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

30.08.2021 ухвалою суду задоволено заяву представника позивача та зупинене стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 01.02.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 1137.

Ухвалою суду від 06.01.2022 закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

До судового засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення.

Представник відповідач до судового засідання не з`явився, директор ТОВ «Платінум Фінанс» надав клопотання, в якому просив зменшити витрати на правові послуги, посилаючись на те, що понесення вказаних витрат не підтверджено належними та допустимими доказами, а також, гонорар адвоката є завищеним та неспіврозмірним зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Д.В. до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 22.12.2007 між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 400509582, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит для оплати товарів у розмірі 7550,59 грн. із процентною ставкою 24 відсотки.

Крім того, відповідно до копії договору факторингу від 30.09.2009 вбачається, що правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Альфа-Банк» є ТОВ «Кредитні ініціативи». При цьому, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу № 2012-2-1/1 від 24.12.2012 є ТОВ «Купер Прайс». У свою чергу правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Купер Прайс» є ТОВ «Платінум Фінанс» на підставі договору факторингу № 0109/2020 від 01.09.2020, відповідно до якого ТОВ «Платінум Фінанс» отримало право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 400509582 від 22.12.2007, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «Альфа-Банк».

Так, 01 лютого 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 1137, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 400509582 від 22.12.2007 за період з 26.03.2008 по 16.12.2020 у розмірі 9693,87 грн., що складається із: 8058,46 грн. - тіло кредиту; 1635,41 грн. - відсотки та штрафні санкції за користування кредитом.

При цьому, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В. від 28.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65302132 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 9693,87 грн. на підставі виконавчого напису № 1137 від 01.02.2021.

Крім того, на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пімахової Д.В. від 05.05.2021 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , який отримує дохід у ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі, встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису № 1137 від 01.02.2021 керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим пунктом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відтак, Перелік, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі..

Вказане відповідає висновкам, викладеним в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Оскільки достатньо доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність та правомірність вчинення виконавчого напису, відповідачем надано не було, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису від 01.02.2021 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ «Платінум Фінанс», суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає за необхідне виконавчий напис № 1137 від 01.02.2021 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, представник позивач просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 6362,00 грн., з яких 5000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача надав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що понесення позивачем витрат на правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами, розмір гонорару адвоката є завищеним, а складність справи та витрачений адвокатом час неспіврозмірні у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Положеннями ч.ч.2-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268).

Надання правничої допомоги позивачу підтверджується копією договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 09.06.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Позивайлом І.С., копією додаткової угоди до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 09.06.2021, копією акту виконаних робіт № 1 від 17.08.2021 наданої правової допомоги згідно договору від 09.06.2021.

Таким чином, суд критично ставиться до посилань представника відповідача щодо неспіврозмірності розміру гонорару адвоката та доходить переконання про обґрунтованість та доведенність заявлених вимог позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача.

Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір: за подання позовної заяви у розмірі 908,00 гривень, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривні.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 01.02.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1137, про стягнення в безспірному порядку з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 400509582 від 22.12.2007 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір: за подання позовної заяви у розмірі 908,00 гривень, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс», м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6-А, офіс 525, .

Треті особи:

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, м. Київ, вул. Тараса Шевченка, буд. 38, прим. 147, кім. 5,7;

приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пімахова Діна Вікторівна, м. Київ, вул. Шаповала Генерала, буд. 2, офіс 402.

Повне судове рішення складено 24.02.2022.

Суддя І.В. Боброва