Справа № 365/601/21
Номер провадження: 2/365/58/22
15 березня 2022 року смт Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.
за участю секретаря судового засідання МАТВІЄНКО Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Згурівська селищна рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
09 грудня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Костенко О.М. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Просить не стягувати судові витрати з відповідачки.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , що був розірваний згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.10.2021, справа № 365/412/21, яке набрало законної сили 19.11.2021.
Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З липня 2021 року відповідачка разом з дітьми не проживає, не цікавиться їх здоров`ям, життям, не бере участі у їх вихованні, фактично повністю самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків, виїхала за межі Київської області, перестала відвідувати дітей та спілкуватись з ними.
Діти повністю перебувають на утриманні та вихованні позивача. За місцем проживання забезпечені облаштованими окремими місцями для відпочинку та проведення дозвілля, забезпечені продуктами харчування, одягом та взуттям, відповідно до віку, розміру та сезону, засобами гігієни. Позивач піклується про дітей, у чому йому також допомагають його батьки.
Позивач на даний час офіційно не працевлаштований, отримує кошти від тимчасових разових робіт, тому коштів не вистачає на належне матеріальне забезпечення дітей всім необхідним. Відповідачка не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей.
Ухвалою суду від 09 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Згурівську селищну раду, як орган опіки та піклування, надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей.
30 грудня 2021 року Згурівська селищна рада, як орган опіки та піклування, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей та про передачу дітей батьку - ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 27 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Відповідачка ОСОБА_2 до суду відзив у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України не подала, хоча судом їй було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Представник позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.
Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось.
Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-11 - копії свідоцтв про народження).
Згідно з рішенням Згурівського районного суду Київської області від 18.10.2021 у справі № 365/412/21, номер провадження 2/365/312/21, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано (а.с. 8-9 - копія рішення). Рішення набрало законної сили 18.11.2021.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7 - копія довідки).
Діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають з батьком - позивачем ОСОБА_1 (а.с. 12 - довідка, а.с. 29-30 - висновок).
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 21 грудня 2021 року № 483 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 28 - рішення, а.с. 29-30 - висновок).
У висновку зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 понад шість місяців разом з дітьми не проживає. Раніше часто зникала з дому, залишала дітей на їхнього батька ОСОБА_1 та бабу ОСОБА_5 . Відповідачка не забезпечує своїх дітей матеріально, не поздоровила сина ОСОБА_6 з днем народження. Місце проживання відповідачки наразі невідоме, нової адреси проживання рідним вона не повідомила.
Батько за місцем проживання створив умови для проживання, утримання малолітніх дітей. Діти мають облаштовані місця для відпочинку, навчання та проведення дозвілля.
Відповідачка ОСОБА_2 була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, проте мати не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. Таким чином, ОСОБА_2 більше ніж пів року без поважних причин не виконує батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, не створила належних умов для їх проживання, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 29-30 - висновок).
Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово підкреслював, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Верховний Суд наголосив, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав, суд виходить з того, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживають з батьком - позивачем ОСОБА_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків. Понад пів року мати жодного разу не відвідала дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям, не приймає участі їх вихованні, не допомагає матеріально. Все це свідчить про повну байдужість відповідачки до долі своїх дітей. Поважні причини невиконання батьківських обов`язків відповідачкою судом не встановлені.
Відповідачка доказів належного виконання батьківських обов`язків не надала.
За даних обставин суд не вбачає іншого шляху забезпечення інтересів дітей, окрім як розірвання їх сімейних зв`язків з матір`ю.
Суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
В силу ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо.
Позбавлення батьківських прав, не позбавляє відповідачку ОСОБА_2 від обов`язку щодо утримання дітей. Оскільки відповідачка добровільно кошти на утримання дітей не надає, з неї мають бути присуджені аліменти на дітей в розмірі, що є достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09 грудня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі клопотання позивача, не застосовувати до відповідача положення ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати залишити за ним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,155,164,166,167,180-183 СК України, ст.ст. 2,19,81,141,263,265,280-289,430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Згурівська селищна рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09 грудня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежів аліментів за один місяць у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не застосовувати до ОСОБА_2 положення статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки ОСОБА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його складення, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ