Справа № 405/8444/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису недійсним і таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 6681, про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 29564,15 грн. та стягнути безпідставно набуті кошти в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса.

Позов мотивує тим, що 02.09.2021 року з її рахунку в КБ «Приват банк» було списано 9338,91 грн. виплат перерахованих Державним центром зайнятості на користь відповідача, про що їй стало відомо 04.10.2021 року. також 01.10.2021 року відділенням Кропивницьким АТ Альфа-Банк було заблоковано кредитну, пенсійну та універсальну картку із загальним балансом 9 000 грн. на користь відповідача. Зверненням до адміністрації банків було встановлено, що списання коштів відбулося на підставі постанов про арешт коштів боржника та про стягнення основної винагороди від 14.07.2021 року в рамках виконавчого провадження №66095462 від імені приватного виконавця м. Київ Овсієнко А.В.

Заявляє, що не зрозуміє, на яких підставах і ким обрахована і безспірно підтверджена нотаріусу сума 29 564,15 грн, для виненсення виконавчого напису нотаріуса №6681 виданого 04.06.2021 р. вчиненого приватним нотаріусом КНМО Буджиганчук Є.Ю., а також виходячи з яких даних приватним виконавцем розпочате стягнення із належним їй рахунків у Подільському районі м. Кропивницький, між тим, як приватний виконавець Овсієнко АВ. зареєстрована для здійснення діяльності в межах виконавчого округу міста Києва.

Вважаю, що виконавчий напис №6681 виданий 04.06.2021 р. приватним нотаріусом КНМО Буджиганчук Є.Ю. винесений із порушенням порядку вчинення виконавчого напису, із невідповідністю і неповнотою документів, що були надані нотаріусу, із невстановленою безспірністю вимоги, одже нотаріус фактично перебрав на себе обов`язки суду, а відкриття виконавчого провадження відбулося із порушенням вимог Закону України «Про виконавче правдження» в зв`язку з чим змушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

Ухвалою суду від 01.12.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

14.02.2022 року представником позивача подано до суду подано пояснення щодо позову, посилаючись на обставини викладені у заяві про виконання ухвали представник позивача просить відмовити у задоволенні позову.

31.01.2022 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Інші учасники причини неявки суду не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис за № 6681, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 100714888 від 16.10.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк русский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу за кредитним договором настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.09.2018 року по 24.10.2018 року. Сума повної заборгованості складає 28 464,15 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 19 924,91 грн., заборгованість за процентами - 8 539,24 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача (відповідача) - 1 100 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , як боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість становить 29 564,15 грн.

Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того,підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суд у. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 6681 від 04.06.2021 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена.

Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 04.06.2021 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги в частину визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню мають бути задоволені в повному обсязі.

Судом також встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. від 14.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 66095462 з виконання вищезазначеного виконавчого напису, боржником зазначено ОСОБА_1 стягувачем АТ «Банк Форвард» та винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.10.2021 року. Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження ним не одержувалася про зміст виконавчого напису позивач дізнався лише після отримання відповіді на запит адвоката, з доходу відповідача було здійснено відрахування в сумі 12 160,14 грн. (що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплати ТОВ «»КЗБМ № 1» № 259 від 21.12.2021 року) на користь відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача і в частині повернення стягнутих коштів на її користь.

Крім того, позивачем понесені витрати за надання юридичної допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судом встановлено, що 01.10.2021 року між позивачем та адвокатом Майнард Н.О. укладено договір без номеру про надання правничої допомоги. За умовами договору вартість послуг з правової та інформаційно-косультативної допомоги з юридичних питань залежить від обсягу наданих послуг, які зазначаються в акті наданих послуг. При укладенні даного договору виконавцю сплачено 5 000 грн. в рахунок наданих послуг.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати підтверджені на суму 5 000 грн. належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 908,00 грн. та витрат, понесених щодо забезпечення позову в сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису недійсним і таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 6681, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 29 564,15 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті 12 160,14 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1 362 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Банк Форвард», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, місце знаходження: 01032, м. Київ, б. Т. Шевченка, 38, прим. 147, кім. 5, 7.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, місце знаходження: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 10, офіс 91.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко