Справа № 364/839/13-ц
Провадження № 6/364/4/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2022 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКОРД ФІНАНС» про заміну сторони стягувача у справі № 364/839/13-ц за позовом ПАТ «Платину Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 22.02.2022 року надійшла зазначена заява ТОВ «ДАКОРД ФІНАНС» про заміну сторони стягувача, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання виданих Володарським районним судом Київської області від 02.07.2013 року, по справі № 364/839/13-ц в якій заявник просить суд: замінити сторону стягувача, видати дублікати виконавчих листів № 364/839/13-ц про стягнення із солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 1.0608475 від 02.08.2006 року у сумі 227 644 грн 16 коп. та судові витрати в сумі 2276 грн 44 коп. та поновити строк для пред`явлення їх до виконання.

На обґрунтування поданої заяви ТОВ «ДАКОРД ФІНАНС» у цій заяві зазначено, що при здійсненні пошуку за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 02.07.2013 року по справі № 364/839/13-ц не знайдено, а тому з цього і вбачається, що виконавчі провадження по даних виконавчих листах не видавалися.

У судове засідання представник заявника не з`явився, у п. 5 прохальної частини поданої заяви представник позивача просить суд розгляд даної заяви проводити без участі представника ТОВ «ДАКОРД ФІНАНС» (а.с. 5).

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені.

Отже, сторони до суду не з`явилися, про день і час розгляду заяви були належним чином повідомлені, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

Із поданої заяви встановлено, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 02.07.2013 року винесеним у цивільній справі № 364/839/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Платинум Банк» за кредитним договором № 1.0608475 від 02.08.2006 року у сумі 227 644 грн 16 коп. та судові витрати в сумі 2276 грн 44 коп. Окрім цього з заяві зазначено, що рішенням суду від 02.07.2013 року встановлено, що 02.08.2008 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит № 1.06080475.

03.08.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено договір № 285 К про відступлення прав вимоги. Згідно п. 1 даного договору Банк відступає Новому Кредитору належні Банку, а Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників зазначених у додатну до цього договору (а.с. 6-8).

02.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» було укладено договір про відступлення прав вимоги №02/04/2021, згідно якого права вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.06080475 від 02.08.2008 року , укладеним ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перейшов до ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (а.с. 9-12).

29.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Дакорд Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 29/04/2021, згідно якого права вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.06080475 від 02.08.2008 року, укладеним ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перейшов до ТОВ «Дакорд Фінанс». Згідно п. 1 даного договору первісний кредитор відступає Новому Кредитору належні Первісному кредитору, а Новий Кредитор набуває права вимоги Первісного кредитору до позичальників зазначених у додатну до цього договору (а.с. 13-16).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник, які є фізичною чи юридичною особою і мають вчинити певні дії. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як визначено у ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13 та у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 № 6-1355/10.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З приводу видачі дублікатів виконавчих документів, суд приходить до наступного.

Згідно з пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу; оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання (правові висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 р. у справі № 474/783/17, від 10.10.2018 р. у справі № 2-504/11). При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено (постанова Верховного Суду від 23.09.2020 р. у справі № 127/2-3538/10).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили. Таки правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.10.2018. р. у справі № 2-824/2009.

Як вбачається з матеріалів, доданих до згаданої вище заяви ТОВ «ДАКОРД ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікатів виконавчих документів заявником було надано суду лише копії договорів про відступлення прав вимоги (а.с. 6-16).

За змістом положень частини п`ятої статті 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії того письмового доказу, оригінал якого знаходиться у нього.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

З огляду на це суд вважає, що заявником не надано суду достатніх доказів того, що виконавчі документи дійсно було втрачено, тільки в поданій заяві заявник вказує, що при здійсненні пошуку за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 02.07.2013 року по справі № 364/839/13-ц не знайдено, з огляду на це заявник робить припущення, що з цього і вбачається, що виконавчі провадження по даних виконавчих листах не видавалися.

Стосовно поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання суд виходить з такого.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічно статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 р. № 8 надавав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (зокрема, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 р.), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998 р.).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення наведеного принципу; безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу правової визначеності права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 р. у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, тим чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Суд, вирішуючи порушене питання, виходить з того, що заявником не наведено, які ж саме причини пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання він просить визнати поважними та, відповідно, до заяви не додано доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

За таких обставин, суд вважає відсутніми підстави для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 р. у справі № 2-836/11 зроблено висновок про те, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зважаючи на усе викладене, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви в частині видачі дублікатів виконавчих документів та поновлення строків на її пред`явлення до виконання, оскільки суду не надано доказів наявності поважних причин пропуску такого строку та доказів з приводу не відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів. Тому, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКОРД ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікатів виконавчих документів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчогих документів до виконання є такою, що підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 11, 12, 95, 223, 247, 258-260, 353-354, 433, 512, 514, 515, пунктом 17.4 Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКОРД ФІНАНС» про заміну сторони стягувача задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчих листах з примусового виконання рішення Володарського районного суду Київської області від 02 липня 2013 року, по справі № 364/839/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований) АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» п/р НОМЕР_3 в ПАТ «Платинум Банк» у м. Києві, МФО 380388 , заборгованості за кредитним договором № 1.0608475 від 02.08.2006 року у сумі 227 644 грн 16 коп. та судові витрати в сумі 2276 грн 44 коп.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКОРД ФІНАНС» в частині видачі дублікатів виконавчих документів та поновлення строків на їх пред`явлення до виконання відмовити.

Копію цієї ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.

Суддя О. В. Ткаченко