ПОСТАНОВА

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 394/912/20

провадження № 22-ц/4809/72/22

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі - Демешко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області у складі судді Партоліній І.П. від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк Альона Володимирівна про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся з вказаним вище позовом в суд, яким просив визнати недійсним з моменту укладення між ОСОБА_3 як дарувальником та ОСОБА_2 як обдарованою договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 від 23 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В.

При цьому позивач посилався на те, що він з народження проживає у спірному будинку, з 20.07.2017 є інвалідом 1 гр., за станом здоров`я значний час проводить в лікарнях, потребує сторонньої допомоги, ОСОБА_5 надавала йому соціальні послуги. Вказав, що, подарувавши будинок ОСОБА_5 , батько порушив його право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатного сина, чим допустив порушення вимог ч.6 ст. 203 ЦК України.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 10.06.2021 повністю і ухвалити нове рішення, яким свої позовні вимоги до ОСОБА_2 задовольнити повністю, а судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету України.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст.203 Кодексу.

Частиною 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

23.08.2019 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 .

З 2017 року ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований за вказаною адресою.

Встановлено, що на час укладення спірного договору дарування позивач ОСОБА_1 як інвалід 1 групи перебував на утриманні свого батька ОСОБА_3 , а догляд за ним здійснювала ОСОБА_5 , за що отримувала грошову компенсацію в порядку, передбаченому КМУ №558 від 29.04.2004.

Разом з тим, позивач в якості відповідача в спорі про визнання недійсним договору дарування визначив лише одну сторону договору - обдаровану ОСОБА_2 . Дарувальника ОСОБА_3 позивач залучив до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

Вирішуючи питання про належний склад відповідачів у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 є безпосереднім учасником спору, вирішення якого однозначно впливає на його права і обов`язки. Тому він повинен бути відповідачем у справі, а не третьою особою без самостійних вимог.

Проте позиція позивача залишилась незмінною з тих підстав, що немає значення в якому статусі перебуває ОСОБА_3 , оскільки в будь-якому випадку його права і обов`язки як сторони спірного договору є предметом судового розгляду.

Колегія суддів апеляційного суду, аналізуючи обставини справи дійшла наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Тому важливим етапом справедливого вирішення справи є правильне визначення складу учасників і їх статусу.

Відповідно ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

При цьому процесуальний статус сторін і третіх осіб відрізняється. Так сторони користуються більш широким колом прав та обов`язків, які покликані повноцінно забезпечити можливість позивачу довести правоту своїх позовних вимог, а відповідачу спростувати ці вимоги для захисту своїх цивільних прав та інтересів.

Третя особа наділена меншим колом прав і обов`язків ніж позивач чи відповідач в цивільному процесі.

Так, окрім прав і обов`язків, визначених ст.43 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, а також має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим ЦПК України.

Таким чином законодавець відділяє осіб, права яких щодо предмету спору, в залежності від ухваленого судом рішення, набуваються, змінюються чи припиняються, від осіб, права яких зачіпає ухвалене рішення, в результаті чого особа може набути право вимоги регресу, тощо.

Отже, правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача).

Віднесення учасника цивільного спору як сторони договору, що оспорюється, до третьої особи, тобто особи із завідомо нижчим інтересом до справи, є помилковим визначенням складу учасників, що призводить до неправильного вирішення справи.

З огляду на вказане суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у позові через неналежний склад відповідачів.

На думку колегії суддів, вирішувати спір по суті без належного визначення складу учасників є недоцільним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

25.03.2022 - складено постанову.

Судді :

О.А.Письменний О.Л.Дуковський Л.М.Дьомич