Справа №345/5551/21
Провадження № 2-др/345/4/22
Р І Ш Е Н Н Я

Д О Д А Т К О В Е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2022 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Онушканича В. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 03.12.2018 року по 03.12.2021 року в розмірі 1812 (однієї тисячі вісімсот дванадцять) доларів США 35 центів, а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Разом з тим, у тексті позовної заяви ТОВ «ФК «Поліс» зазначало, що останнім будуть надані докази, які підтверджують остаточний розмір понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача подав заяву про стягнення із відповідача на користь позивача 14 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Заяву мотивує тим, що договір про надання правової допомоги від 28.01.2021 року з додатковою угодою №02/12/2021 від 02.12.2021 року був укладений за домовленістю сторін між адвокатом Гамеєм В.В. та клієнтом ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» відповідно до принципу свободи договору, який передусім полягає у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Таким чином, розмір гонорару успіху визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом та будь-яка інша сторона не вправі втручатися у ці правовідносини. Представник позивача наголошує, що адвокат здійснив пошук великої кількості висновків Верховного Суду щодо правовідносин, які виникли в рамках цієї судової справи. А тому вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу є абсолютно співмірним зі складністю справи, ціною позову і відповідає середньому розміру винагороди за надання аналогічним послуг.

Представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Наголошує, що представником позивача не наданий акт приймання-передання наданих послуг (виконаних робіт) на підтвердження згоди самого позивача із обсягом і вартістю наданих послуг і їх прийняття. Також представником позивача не наданий доказ виставлення позивачу рахунку на оплату витрат на надання професійної правничої допомоги.

Представник відповідача зазначає, що наведена у заяві вартість наданих послуг не відповідає дійсним і фактичним затратам часу адвоката на надання послуг, оскільки категорія справ про стягнення з боржника заборгованості на підставі ст.625 ЦК України є душе поширеною категорією справ, не потребує особливих навичок і вмінь адвоката, судова практика у таких справах сформована досить давно. Також представник відповідача просить врахувати, що загальний розмір витрат на правову допомогу у розмірі 14000,00 грн. становить 30% від ціни позову, що є абсолютно неспівмірним. Тому вважає достатнім, реальним і справедливим розміром витрат на надання професійної правничої допомоги у цій справі 4000,00 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.02.2022 року було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін. На підставі положень ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Гамей В.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 28.01.2021 року та додаткової угоди №02/12/2021 року від 02.12.2021 року до договору про надання правничої допомоги. Так, відповідно до п.1.2 додаткової угоди сторони домовилися про надання адвокатом правничої допомоги клієнтові у судовій справі за позовом ТОВ «ФК «Поліс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.1.6 вищевказаної додаткової угоди сторони домовилися, що гонорар адвоката за надання правничої допомоги складається, зокрема, з наступних частин:

-підготовка позову про стягнення заборгованості, додатків до нього, надсилання його копії сторонам та іншим учасникам справи та подання до суду 4000,00 грн.;

-підготовка відповіді на відзив, додатків до нього, надсилання його копії сторона та іншим учасникам справи та подання до суду (у разі необхідності) 3000,00 грн.;

-винагорода адвоката за позитивне рішення на користь клієнта у суді першої інстанції 5000,00 грн.

Остаточний детальний опис робіт, виконаних адвокатом, наведений у заяві про ухвалення додаткового рішення. А саме вказано, що адвокатом позивачу були надані наступні послуги:

-попереднє ознайомлення із матеріалами спору та підготовка правової позиції; правова консультація клієнта щодо порядку стягнення заборгованості, підготовка позову про стягнення заборгованості, додатків до нього, надсилання його копії стороні та подання до суду (5 годин) 4000,00 грн.;

-підготовка відповіді на відзив справі, надсилання його копії стороні та подання до суду (3 години) - 3000,00 грн.;

-підготовка заяви про стягнення витрат на правову допомогу, надсилання його копії стороні та подання до суду (2 години) 2000,00 грн.;

-винагорода адвоката за позитивне рішення на користь клієнта у суді першої інстанції 5000,00 грн.

Суд звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 р. у справі № 317/1209/19, від 3 лютого 2021 р. у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 р. у справі № 753/1203/18.

Отже, дослідивши надані стороною позивача документи, суд дійшов висновку, що витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

У постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі N 760/11145/18 (провадження N 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що категорія справ про стягнення заборгованості на підставі ст.625 ЦК України не є неординарною, не відзначається особливою складністю, судова практика у таких справах сформована давно, а тому надання правничої допомоги по такій категорії справі не потребує опрацювання великої кількості нормативних актів та пошуку значної кількості правових висновків Верховного Суду. Також суд враховує, що справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін, на підставі письмових матеріалів, тобто представництво інтересів позивача безпосереднього в судовому засіданні адвокатом не здійснювалось. Тому заявлений розмір витрат за надання правничої допомоги, який по суті становить 30% від ціни позову, є необґрунтованим.

З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; реального часу, необхідного для виконання таких послуг, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, суд приходить до висновку, що заявлені витрати представника позивача за надання правничої допомоги в розмірі 14000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.

Отже, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ч.5 ст.137 ЦПК України, для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України,

у х в а л и в:

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (, юридична адреса м.Київ, вул.Шовковична, буд.42-44, офіс 13В) 5000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя