рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/7840/21

Номер провадження 2/495/825/2022

17 лютого 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, в складі:

головуючого судді Анісімової Н.Д.

при секретарі Красовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня-душ літ. «Д», споруди 1-4, загальною площею 105 кв. м., житловою площею 41.3 кв. м. об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня-душ літ. «Д», споруди 1-4, загальною площею 105 кв. м., житловою площею 41.3 кв. м.

У позовній заяві позивачка посилається на те, що 17.11.2001 року вона разом із відповідачем по справі зареєстрували шлюб. 22.04.2005 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 . Під час спільного проживання однією сім`єю (за п`ять років до реєстрації шлюбу) та під час шлюбу вони за спільні кошти завершили будівництво і ремонт будинку АДРЕСА_1 . Спільними зусиллями будинок ними зведений і фактично був готовий для введення в експлуатацію ще в 2002 році. Однак із-за браку коштів, які були витрачені на будівництво будинку, ми не змогли ввести в експлуатацію зазначений будинок та зареєструвати його у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, після повного завершення будівництва будинку вона разом із відповідачем вирішили спочатку зареєструвати право власності на земельну ділянку (займалися підготовкою документів для приватизації земельної ділянки), на якій розташований вказаний житловий будинок. Згідно форми ОК-5, виданої ПФУ, вона мала постійну високу заробітну плату, працювала на двох роботах, що їй давало змогу матеріально приймати участь у будівництві будинку АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу вона зібрала свої речі та разом з малолітньою спільною із відповідачем дитиною пішла жити в інше місце, однак за домовленістю відповідач зобов`язався зареєструвати на неї Ѕ частину будинку після введення в експлуатацію, у зв`язку з тим, що вона приймала участь у його будівництві та фактично після розірвання шлюбу разом із малолітнім сином залишилася без житла. Однак влітку 2021 року їй судовою повісткою було викликано до Білгород - Дністровського міськрайонного суду в якості свідка у справі № 495/3018/19, де їй стало відомо, що відповідач самостійно зареєстрував право власності на вказаний будинок на своє ім`я (копія витягу додається), чим порушив її майнові права. Більш того в теперішній час друга (вже колишня) дружина відповідача бажає визнати за собою право власності на Ѕ частину вказаного будинку, який фактично є її із відповідачем спільною сумісною власністю.

Позивачка та її представник адвокат Єфименко Н.В. надали заяву, згідно якої підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат Яковенко І.В. в судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечували в задоволенні позову.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 17.11.2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

22.04.2005 року шлюб між нами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

Спільними зусиллями будинок ними зведений і фактично був готовий для введення в експлуатацію ще в 2002 році. Однак із-за браку коштів, які були витрачені на будівництво будинку, ми не змогли ввести в експлуатацію зазначений будинок та зареєструвати його у відповідності до вимог чинного законодавства.

Після розірвання шлюбу я зібрала свої речі та разом з малолітньою спільною із відповідачем дитиною пішла жити в інше місце, однак за нашою домовленістю відповідач зобов`язався зареєструвати на мене Ѕ частину будинку після введення в експлуатацію, у зв`язку з тим, що я приймала участь у його будівництві та фактично після розірвання шлюбу разом із малолітнім сином залишилася без житла.

В силу ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60. 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК). відповідно до частин 2, З ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі: грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

При таких обставинах, позовні вимоги про поділ майна подружжя підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 153 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 268ЦПКУкраїни суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня-душ літ. «Д», споруди 1-4, загальною площею 105 кв. м., житловою площею 41.3 кв. м. об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», убиральня-душ літ. «Д», споруди 1-4, загальною площею 105 кв. м., житловою площею 41.3 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 половину сплаченого судового збору в розмірі 404,00 (чотириста чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Анісімова Н.Д.