ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/797/21

Провадження № 22-ц/4820/539/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю представника позивачки Огойка А.А. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2022 року про забезпечення позову,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_3 зазначила, що 8 січня 2019 року вона позичила ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 27 900 доларів США, 3 500 євро та 10 000 грн на строк до 8 січня 2021 року. На підтвердження укладеного сторонами договору позики відповідач видав їй розписку. В установлений договором позики строк ОСОБА_4 повернув позивачці 3 277 доларів 75 центів США та 10 000 грн, а в решті - не виконав грошове зобов`язання та не сплатив борг. Оскільки ОСОБА_4 не повернув грошові кошти та продовжує користуватися ними, то позивачка має право на одержання від останнього процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України. ОСОБА_4 прострочив виконання грошового зобов`язання за договором і має сплатити позивачці три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 24 622 долара 25 центів США боргу за договором позики, 184 долари 44 центи США трьох процентів від простроченої суми, 3 500 євро боргу за договором позики, 25 євро 89 євроцентів трьох процентів річних від простроченої суми, 1 704 грн процентів від суми позики.

Короткий зміст вимог заяви про забезпечення позову

У грудні 2021 року ОСОБА_3 подала суду заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що існує реальна загроза відчуження ОСОБА_4 свого майна, а це, у свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивачки.

ОСОБА_3 просила суд у межах ціни позову накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 і знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк».

Накласти арешт на наступне нерухоме майно ОСОБА_4 :

- виробничу базу загальною площею 149,4 кв.м по АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:003:0277 по АДРЕСА_2 ;

- Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 104,5 кв.м по АДРЕСА_3 ;

- ј частки квартири загальною площею 67,8 кв.м АДРЕСА_4 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2022 року заяву ОСОБА_3 задоволено та накладено арешт на вказані грошові кошти і нерухоме майно ОСОБА_4 .

Суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також ефективний захист і поновлення порушених прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у забезпеченні позову посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосований судом захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та ускладнення ефективного захисту порушеного права. Всупереч вимог закону суд наклав арешт на банківський рахунок, який призначений для виплати ОСОБА_4 заробітної плати, та нерухоме майно, яке йому не належить.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, указуючи на її законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_4 є власником:

- виробничої бази загальною площею 149,4 кв.м по АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :01:003:0277 по АДРЕСА_2 ;

- Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 104,5 кв.м по АДРЕСА_3 ;

- ј частки квартири загальною площею 67,8 кв.м АДРЕСА_4 .

Крім того, ОСОБА_4 належать грошові кошти, розміщені на банківському рахунку № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк».

Між сторонами виник спір з приводу неповернення ОСОБА_4 позики.

Застосовані норми права

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Із положень ст. 153 ЦПК України слідує, що за загальним правилом заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Предметом заявленого позову є зобов`язання ОСОБА_4 за договором позики у розмірі 24 622 доларів 25 центів США основного боргу, 184 доларів 44 центів США трьох процентів від простроченої суми, 3 500 євро основного боргу, 25 євро 89 євроцентів трьох процентів річних від простроченої суми, 1 704 грн процентів від суми позики.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що існує реальна загроза подальшого відчуження відповідачем належного йому майна, а невжиття заходу забезпечення позову ОСОБА_3 може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист і поновлення порушених прав позивачки.

При цьому визначений судом спосіб обтяження майна є співмірним із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви ОСОБА_3 та неправильність застосованого судом заходу забезпечення позову не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.п. 444-445 Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року №89, слідує, що рахунки 2620 відносяться до групи 262 «Кошти на вимогу фізичних осіб» і призначені для обліку вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточних рахунків фізичних осіб та рахунків за ними, надання кредитів овердрафт.

ОСОБА_4 належить банківський рахунок № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк». Оскільки вказаний рахунок не відноситься до поточних рахунків із спеціальним режимом використання, то підстави для заборони арешту коштів, які знаходяться на ньому, відсутні.

Твердження ОСОБА_4 про накладення судом арешту на його заробітну плату та пенсію є необґрунтованими.

Суд апеляційної перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали на час її постановлення судом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд першої інстанції керувався інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-9), згідно якої виробнича база по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0277 по АДРЕСА_2 ; Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями загальною по АДРЕСА_3 ; ј частки квартири АДРЕСА_4 , належать ОСОБА_4 на праві власності.

Названа довідка не містила відомостей про відчуження 1 грудня 2016 року ОСОБА_4 ј частки квартири АДРЕСА_4 . Факт відчуження ОСОБА_4 квартири не був відомий суду першої інстанції, який після з`ясування цієї обставини вправі з власної ініціативи чи за заявою заінтересованої особи скасувати обтяження квартири. Оскільки висновки місцевого суду ґрунтувалися на фактичних обставинах справи, то суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали в цій частині.

Посилання ОСОБА_4 на те, що Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями загальною по АДРЕСА_3 , йому не належить, не підтверджується достатніми та достовірними доказами.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на зазначені банківський рахунок і нерухоме майно.

При цьому висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим висновкам Верховного Суду.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 23 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 і адвокатом Огойком А.А. (а.с. 80-82), останній надавав ОСОБА_3 професійну правничу допомогу у справі в апеляційному суді. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 1 500 грн за одну годину роботи. ОСОБА_3 зобов`язалася сплатити адвокату Огойку А.А. цей гонорар протягом одного дня після отримання звіту адвоката про виконання дій, необхідних для досягнення позитивного результату у справі, або акту прийому-передачі послуг.

Із акта прийому-передачі послуг від 17 березня 2022 року (а.с. 79) слідує, що адвокат Огойко А.А. надав ОСОБА_3 юридичні послуги у виді консультацій, збирання та правового аналізу інформації, документів і матеріалів (аналіз судової практики в аналогічних справах, аналіз апеляційної скарги) та складення відзиву на апеляційну скаргу.

Всього адвокат Огойко А.А. надавав ОСОБА_3 правничу допомогу протягом 2 годин на суму 3 000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 18 березня 2022 року (а.с. 83) ОСОБА_3 сплатила адвокату Огойку А.А. ці кошти.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а розмір понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та обсягом наданих нею послуг, то з ОСОБА_4 на користь останньої слід стягнути ці витрати у розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2022 року про забезпечення позову - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання - АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Зеленська В.І.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27