Справа № 305/9/22
Провадження по справі 2/305/248/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2022 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемота М.І.

представника позивача Кирилюк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Раховів порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кирилюк Тетяна Анатоліївна до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", треті особи на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася в суд з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що 03 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №273422. Відповідно до цього кредитного договору ТОВ "МІЛОАН" було надано ОСОБА_1 кредит в сумі 15000 гривень строком на 30 днів до 02 січня 2021 року. Однак, в кінці 2020 року у зв"язку із настанням у ОСОБА_1 тяжких життєвих обставин, вже після того, як вона оформила кредитний договір, ОСОБА_1 потрапила у надзвичайно скрутне матеріальне становище, внаслідок чого вона не змогла вчасно повернути кредит в установлений строк, їй почали нараховуватися пеня та штрафні санкції, а сума боргу почала різко збільшуватися. Також, у зв"язку із продовженням дії карантинних обмежень на території України ОСОБА_1 змушена була припинити фактичне здійснення підприємницької діяльності, що в свою чергу позбавило її засобів до існування та спричинило необхідність отримати ще ряд грошових позик у інших фінансових установах. У квітня 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ "МІЛОАН" відступило право вимоги за договором позики на користь ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на підставі Договору про відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11 березня 2021 року. В подальшому ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулося до привтаного нотаріуса Київського міського нотарільного округу Остапенка Є.М., яким був вчинений виконавчий напис №35475 від 12 травня 2021 року, за яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК" КРЕДИТ-КАПІТАЛ" в позасудовому порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №2737422 від 03 грудня 2020 року за період з 10 березня 2021 року до 10 травня 2021 року в сумі 70830 гривень, в тому числі 15000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 52650 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 2250 грн заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; 930 грн за вчинення виконавчого напису. Отримавши виконавчий напис, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти О.О. , яким постановою від 01 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження №67002508. У виконавчому написі №35475 від 12 травня 2021 року вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 10 березня 2021 року по 10 травня 2021 року. Однак, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" жодного разу не було надіслано ОСОБА_1 вимог щодо погашення заборгованості, їй не було відомо про те, що на суму боргу були нараховані такі неспівмірні відсотки, проти яких вона заперечує. Натомість відповідач у травні 2021 року звернувся до привтаного нотаріуса Остапенка Є.М. та умисно повідомив йому суму боргу як безспірну, що ним не було належним чином перевірено, створив виконавчий документ, який порушує права позивачки. Враховуючи, що сума боргу не є безспірною і заперечується ОСОБА_1 , виконавчий напис нотаріуса №35475 від 12 травня 2021 року, підлягає скасуванню. Крім того, кредитний договір №2737422 від 03.12.2020, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" не є нотаріально посвідченим договором, тому стягнення даної кредитної заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса не допускається. Таким чином, вважає, що приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримався вимог ст.87 ЗУ "Про нотаріат" та п.2 постанови КМУ №1172 від 29 червня 1999 року "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у зв"язку із неукладенням між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 кредитного договору як двостороннього письмового нотаріально посвідченого договору, та відповідно неможливістю подання відповідачем ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" нотаріусу оригіналу такого кредитного договору. Таким чином, враховуючи. що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, так як вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, відсутні докази безспірності заборгованості, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем і зареєстрований в реєстрі за №35475 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2737422 від 03 грудня 2020 року в сумі 70830 грн, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень та витрати на правову допомогу в підтвердженому суду розмірі, підтверджуючі документи щодо понесених витрат направничу допомогу будуть подані впродовж 5 днів із дня ухвалення відповідного судового рішення.

Представник позивачки, Кирилюк Тетяна Анатоліївна в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала та просить задовольнити.

Представник відповідача О.Д.Самойліченко надіслала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", відмову у задоволенні позову та зменшення судових витрат на правничу допомогу.

Третя особи без самостійних вимог- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. в судове засідання не з"явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи в режимі відеоконференції не подавали.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд прийшов до такого висновку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 03 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №273422. Відповідно до цього кредитного договору ТОВ "МІЛОАН" було надано ОСОБА_1 кредит в сумі 15000 гривень строком на 30 днів до 02 січня 2021 року.

Надалі, ТОВ "МІЛОАН" відступило право вимоги за договором позики на користь ТОВ "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" на підставі Договору про відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11 березня 2021 року.

В свою чергу ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотарільного округу Остапенка Є.М., яким був вчинений виконавчий напис №35475 від 12 травня 2021 року, за яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК" КРЕДИТ-КАПІТАЛ" в позасудовому порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №2737422 від 03 грудня 2020 року за період з 10 березня 2021 року до 10 травня 2021 року в сумі 70830 гривень, в тому числі 15000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 52650 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 2250 грн заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; 930 грн за вчинення виконавчого напису.

Отримавши виконавчий напис, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти О.О., яким постановою від 01 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження №67002508.

Позивач не погоджується із зазначеним виконавчим написом, вказуючи на те, що їй жодного разу не було надіслано вимог щодо погашення заборгованості, їй не було відомо про те, що на суму боргу були нараховані такі неспівмірні відсотки, проти яких вона заперечує, таким чином сума боргу не є безспірною. Крім того, кредитний договір №2737422 від 03 грудня 2020 року не є нотаріально посвідченим договором.

Аналізуючи матеріали справи та доводи сторін, суд погоджується із правовою позицією позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у них відсутні докази того, що боржник був повідомлений про вимоги кредитора, тобто сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідач подаючи клопотання про відмову у задоволенні позову жодним чином не зазначив та не спростував доводи позивачки щодо належного її повідомлення про погашення заборгованості за договором кредиту в розмірі, заявленому в оскарженому виконавчому написі нотаріуса. Натомість відповідач в даному клопотанні обгрунтовує не визнання позову виключно частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Між цим, на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Відтак, встановивши відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, суд констатує, що встановлена законом процедура стягнення боргу за договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник ОСОБА_1 не була повідомлена про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

В оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса не зазначено відомості про нотаріальне посвідчення кредитного договору за яким проведено стягнення, тобто порушено умови вчинення виконавчого напису в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є підставою для визнання судом виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Дане узгоджується також із позицією висвітленою у Постанові Великої палати Верховного Суду України №910/10374/17 від 21 вересня 2021 року, де встановлено, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже, оскільки оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом Остапенко Є.М., 12 травня 2021 року не відповідає вимогам ст.87 Закону України "Про нотаріат" та постанові КМУ №1172 від 29.06.1999, так як вчинений не на передбаченому Переліком борговому документів - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, відсутні докази безспірності заборгованості, він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, відтак позовні вимоги задоволенню.

Разом з цим, з урахуванням задоволення позову, на підставі ст.141 ЦПУ України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 908 гривень.

Що стосується вимог позивачки про відшкодування витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачка у позові зазначила попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу в сумі 11600 гривень, але на підтвердження цих витрат не надала належних доказів, тому суд залишає без розгляду питання стягнення судових витрат на правничу допомогу на користь позивачки, однак це не позбавляє її звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у визначений законом строк.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем і зареєстрований в реєстрі за №35475 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2737422 від 03 грудня 2020 року в сумі 70830 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", , м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 908 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2022 року.

Суддя: В.Е.Ємчук