Справа № 159/7443/21
Провадження № 2/159/393/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 березня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

- приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна

- Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі АТ КБ «ПриватБанк») з позовом, в якому з урахуванням заяви від 24 січня 2022 року просив визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівно, виконавчий напис №352 від 18.02.2019, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок кредитної заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 3 436 189,24 грн.

Позов мотивовано тим, що виконавчий напис вчинено всупереч вимог ст.87, ст.88 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій без отримання доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень іпотечного договору. Також позивач не погодився із сумою кредитної заборгованості обрахованої за 11 років 6 місяців 24 дні.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

Письмових пояснень від третіх осіб не надійшло.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Півень Г.В. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Належним чином викликаний в судове засідання представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання відповідно до вимог ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши докази у справі суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

11.06.2007 між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №VO10GK00001454, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 30 000 дол США для придбання квартири та 9 000 дол США для сплати страхових платежів під 0,84% на місяць на строк до 11.06.2037.

Кредитні зобов`язання забезпечені іпотекою квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і на праві власності належить позичальнику.

Згідно з договором іпотеки, які сторони уклали 11.06.2007, (п.22) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пунктами 16.7.1, 16.7.2, 16.9 договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя.

18.02.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №352, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Вказано, що зазначене майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 11.06.2007 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Ваврищук В.С. за №1109, передано в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів у розмірі :

- 42 235,56 дол США заборгованість за кредитом,

- 27 849,98 дол США заборгованість за відсотками,

- 4 692,82 дол США комісія,

- 49 993,70 дол США пеня, а всього 124 772,06 дол США, що за курсом НБУ на 04.01.2019 становить 3 432 689,24 грн, та 3 500 грн витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Строк, за який проводиться стягнення, - 11 років 6 місяців 24 дні, а саме з 11.06.2007 по 04.01.2019.

29.12.2021 заступником начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №352 від 18.02.2019. Одночасно накладено арешт на майно боржника.

Предметом позову є оспорення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.

Підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:

відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;

дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;

строк, за який має провадитися стягнення;

інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Вимога щодо скерування іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцю кореспондується із положеннями Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції закону на час вчинення виконавчого напису нотаріуса) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст.35 цього Закону).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц вказала, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної волі. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

З отриманих судом від приватного виконавця матеріалів вбачається, що оспорюваний виконавчий напис вчинено за заявою стягувача, до якої додано лише письмове повідомлення-вимогу та розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку про направлення вимоги.

Проте, доказів отримання іпотекодавцем цієї вимоги нотаріусу не надано.

Крім того, стягував не скористався можливістю скерувати таку вимогу безпосередньо через нотаріуса в порядку ст.84 Закону України «Про нотаріат».

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц зазначено: «боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку).

Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

У даній справі позивач заперечив факт отримання будь-якого повідомлення про існування заборгованості та вимоги про усунення порушень договору іпотеки.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не надав суду доказів направлення листа-вимоги.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, на підставі статей 84,87,88 Закону України «Про нотаріат», розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №352 від 18.02.2019 вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, за яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , для задоволення вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 124 772,06 дол США, що за курсом НБУ на 04.01.2019 становить 3 432 689,24 грн, та 3 500 грн витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: м.Київ вул.Грушевського, 1д.

Повне рішення складено та підписано без його проголошення 14.03.2022.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК