Справа № 336/8489/21
Пр. № 2/336/1210/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

В позові зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину йому на праві власності належить Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується зазначеним свідоцтвом.

Відповідачі, які не є членами його родини, зареєстровані в спірному будинку, однак в будинку не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть, проживають за межами України та отримали громадянство іншої країни. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачів права користування будинком.

Ухвалою судді від 11.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом 9повідомленням) сторін.

Позивачка та її представник до суду не з`явилися, надали письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи у їх відсутності та про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Від їх представника адвоката Чалаплюка С.В. надійшла заява про визнання позову.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права позивачу на праві власності належить 33/100 частини будинку АДРЕСА_1 (а.с 6).

Відповідачі, які є сторонніми особами позивачу, зареєстровані в спірному будинку, однак в ньому не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України.

Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд може констатувати наявність законних підстав для прийняття визнання позову.

Наслідком прийняття визнання позову є його задоволення в силу наведеної статті 206 ЦПК України, тому, роз`яснивши учасникам справи наслідки прийняття судом визнання позову, суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявив вимог щодо стягнення з відповідачів судового збору, суддя приходить до висновку, що позивач бажає самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним йому правом на власний розсуд.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 77-82, 259, 263-265, 280-282, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомий, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива