Справа № 301/600/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Бочко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Пуканич Едуард Володимирович на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області ухваленого 13 серпня 2020 року головуючим суддею Золотар М.М. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Кам`янської сільської ради Іршавського району, Товариства з обмеженою відповідальністю «Землемір» і Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправними дій по розробленню технічної документації із землеустрою, та визнання незаконними і скасування рішень сільської ради

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_2 від імені якої діє адвокат Микита М.Ф. звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 , Кам`янської сільської ради Іршавського району, ТзОВ «Землемір» і ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправними дій по розробленню технічної документації із землеустрою, та визнання незаконними і скасування рішень сільської ради.

В обґрунтування позову посилається на те, що являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 жовтня 1997 року державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори.

Та рішенням XV-ої сесії VII-го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 18 грудня 2017 року затверджено Проект землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1082 га (кадастровий номер :09:001:0080), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час суміжним землекористувачем являється ОСОБА_1 , якому рішенням ХХХ-ї сесії VII -го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 17 грудня 2019 року затверджено Проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1142 га (кадастровий номер :09:001:0130), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Між суміжними дворогосподарствами встановлено огорожу, з приводу якої між сторонами існує земельно-межовий спір, причиною якого є те, що для догляду за житловим будинком їй необхідно проходити по земельній ділянці, яка загороджена ОСОБА_1 . Останній не впускає її на територію своєї земельної ділянки, що призводить до руйнування її будинку через неможливість безперешкодно обслуговувати свій житловий будинок з надвірними спорудами.

При розробленні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :09:001:0130, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості наданої ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, межа такої проходить по межовим знакам на відстані від 0,46 до 0,27 м від її житлового будинку, та від 0,23 до 0,58 м від її господарської будівлі. Тобто місце проходження межі не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що повинно становити не менше 1 метра.

Межа суміжної земельної ділянки під АДРЕСА_2 , не погоджувалась нею у зв`язку з тим, що про винесення такої межі в натурі на місцевості не було її повідомлено.

Водночас при розробленні технічної документації на землю та в процесі її погодження необхідно було обговорити між сусідами питання про можливість встановлення земельного сервітуту, що дозволило б їй вільний доступ для здійснення обслуговування свого житлового будинку з господарськими спорудами.

У зв`язку з порушенням її прав ОСОБА_1 на вільне (не обмежене) володіння та користування житловим будинком та господарськими спорудами, шляхом свідомого створення перешкоди для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що їй належать, Кам`янська сільська рада не повинна була затверджувати таку технічну документацію із землеустрою.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено частково.

Скасовано рішення XV-ої сесії VII-го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 18 грудня 2017 року, яким затверджено Проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1082 га (кадастровий номер :09:001:0080), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; рішення ХХХ-ої сесії VІІ-го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 17 грудня 2019 року, яким затверджено Проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1142 га (кадастровий номер :09:001:0130), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; державну реєстрацію земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , де кадастровий номер :09:001:0080 земельної ділянки № НОМЕР_1 та кадастровий номер :09:001:0130 земельної ділянки № НОМЕР_2 . У задоволенні інших позовних вимог, відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням в частині задоволеної вимоги ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Пуканич Е.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. З матеріалів справи вбачається, що межа між суміжними власниками та землекористувачами була фактично встановлена у 1970 році ще попередніми власниками будинковолодінь, які зараз на праві власності належать сторонам у справі. Така межа проходила вздовж воріт під літерою «№1» та огорожі під літерою «№2», які входять до складу його будинковолодіння, а далі по стіні колишнього житлового будинку позивачки, яку розібрала на початку 2020 року. У ході складання технічної документації із землеустрою, ФОП ОСОБА_3 при встановленні (відновленні) межі в натурі (на місцевості) на земельну ділянку за кадастровим номером :09:001:0130 пропонував позивачці підписати акт, але остання відмовилась від погодження такого. А поданий позивачкою на замовлення експертний висновок від 22.10.2019 року, складений ТзОВ «Експерт Ініест» не може бути взятим до уваги, оскільки на час проведення інженерно-технічної експертизи ще не існували, а ні рішення ХХХ-ої сесії VІІ-го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 17 грудня 2019 року, а ні земельна ділянка за кадастровим номером :09:001:0130. Наведені обставини вказують на те, що позивачкою не доведено факту порушення її прав і законних інтересів за захистом яких звернулась у суд. Через проведення головуючим суддею у даній справі підготовчого судового засідання за відсутності відповідача ОСОБА_1 та його представника в особі адвоката Пуканич Е.В., які не були належним чином і своєчасно повідомлені про дату, час і місце такого розгляду 07.05.2020 року о 10:00, судді Золотар М.М. було два рази заявлено відвід, що є порушення норм процесуального права.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу, сторони у справі не скористались.

Сторони та їх представники-адвокати у судове засідання не з`явились. Адвокати Микита М.Ф. і Пуканич Е.В. повідомлені судом про час та місце судового засідання за допомогою надіслання їм SMS-повідомлення на зазначені ними номера мобільних телефонів, які ними отримано.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Оскільки обов`язок цікавитись періодично розглядом справи лежить на стороні та враховуючи, що вже довгий період дана справа перебуває на розгляді апеляційного суду з врахуванням того, що позивачка і її представник-адвокат за виключення представника-адвоката відповідача Лакатош І.В. не подавали заяви про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин для цього то відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, що не призведе до порушення їх процесуальних прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги у їх взаємозв`язку, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов таких висновків, що межа земельної ділянки під № НОМЕР_2 з кадастровим номером :09:001:0130 проходить по межовим знакам на відстані від 0,46 до 0,27 м від житлового будинку позивачки та від 0,23 до 0,58 м від її господарської будівлі, що не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». З позивачкою не погоджувалась межа земельної ділянки під НОМЕР_2 при її відведенні в натурі на місцевості.

Проте колегія суддів не погоджується у цілому з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступних мотивів.

Згідно технічного паспорта від 11.11.2019 року на будинок садибного типу АДРЕСА_2 який належить ОСОБА_1 у характеристиці будинку, господарських будівель та споруд зазначено, що житловий будинок побудовано 1962 року, а ворота, огорожа 1970 року. У журналі зовнішніх обмірів зазначено площі - воріт: 4,6х2=9,2 м.кв., огорожі: 9,50х1,7=16,2 м.кв., а.с. 138-142-144.

З даного технічного паспорта слідує, житловий будинок збудований у 1962 році, а згодом у 1970 році було встановлено ворота та огорожу. Зазначені об`єкти знаходяться на земельній ділянці площею 0,1142 га, яка належить ОСОБА_4 , а.с. 132. Тож, ще у 1962 році з поновленням у 1970 році була встановлена межа між земельними ділянками під НОМЕР_2 і НОМЕР_1 на яких розміщені житлові будинки сторін.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2010 року ОСОБА_1 являється власником житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 62,7 м.кв., а.с. 129.

Як зазначено в ч. 2 ст. 120 ЗК України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III (в редакції на час набуття власності) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За цією нормою до ОСОБА_1 у зв`язку із набуттям права власності на житловий будинок перейшло й право користування земельною ділянкою на якій розміщений такий, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача станом на 1970 рік як мінімум.

Відповідно до частин 1, 2, 3 п.а) ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

За приписами ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.1). Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч.2). Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель (ч.4). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзаци 1, 2 ч. 4). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, (ч.8). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9).

На виконання даної норми і була розроблена ФОП ОСОБА_3 . Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а.с. 8.

Згідно ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про землеустрій» - документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Так ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає:

а) завдання на складання технічної документації із землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) матеріали топографо-геодезичних робіт;

г) кадастровий план земельної ділянки;

ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

д) відомості про встановлені межові знаки.

Як вбачається з письмових пояснень Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, суміжний землекористувач ОСОБА_2 безпідставно відмовлялася підписувати акт узгодження меж з ОСОБА_1 у зв`язку з чим членами постійної земельної комісії з питань земельних відносин Кам`янської сільської ради було прийнято рішення затвердити акт узгодження меж ОСОБА_1 , що відображено в складеному акті від 24.07.2019 року з наявними підписами всіх членів комісії. Рішенням XXIX сесії VII-го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 18.10.2019 року прийнято рішення про затвердження протоколу узгодження меж земельної ділянки складеного постійною депутатською комісією з питань земельних відносин і використання природних ресурсів між мешканцями АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та мешканкою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Відповідно до опису меж земельної ділянки за кадастровим номером :09:001:0130 суміжними землекористувачами вказаної земельної ділянки є: від А до Б - землі загального землекористування (вулиця), від Б до В - землі суха канава, від В до А - землі ОСОБА_2 , а.с.236,

Як передбачено частинами 3, 4 ст. 28 ЗУ «Про землеустрій», розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) дійшла висновку, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18).

Стосовно посилання суду першої інстанції на висновок №20 судової інженерно-технічної експертизи від 22.10.2019 року за зверненням адвоката Микита М.Ф. від 01.10.2019 року.

Згідно вимог частин 3, 4, 6 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Зі змісту висновку №20 судової інженерно-технічної експертизи від 22.10.2019 року проведеної за зверненням адвоката Микита М.Ф. від 01.10.2019 року вбачається, що огляд об`єкту дослідження проводився 04.10.2019 року в присутності адвоката Микита М.Ф., власника земельної ділянки ОСОБА_2 і сільського голови. Проте, такий огляд проведено за відсутності суміжного землекористувача ОСОБА_1 , який є безпосередньо зацікавленою особою та являється учасником спору. Не зазначення ініціалів голови сільської ради позбавляє можливості ідентифікувати, яка саме посадова особа приймала участь в проведенні огляду.

При здійсненні огляду об`єкту дослідження експерт Охремчук О.О. досліджував технічну документацію лише ОСОБА_2 , тоді як будь-яких документів зі сторони ОСОБА_1 не досліджував і таких і не витребовував у останнього.

У висновку з першого питання, експерт Охремчук О.О. зазначив, що як видно на Плані, який додано до висновку, фактична межа між земельними ділянками №№ НОМЕР_1 і АДРЕСА_2 розташована в межах існуючих огорож (межа позначена зеленим кольором). По третьому питанню зазначено, що в північно-західній частині землеволодіння існує зміщення огорожі (металопрофіль) в бік житлового будинку АДРЕСА_1 на 38 см., а в південно-східній частині існує незначне зміщення існуючої огорожі (сітка-рабиця) на землеволодіння НОМЕР_1. По четвертому питанню зазначено, що існує порушення меж по причині розташування в межах досліджуваної ділянки частини існуючої суміжної огорожі, площа такого порушення складає 1 м.кв. біля житлового будинку АДРЕСА_1 та з таких же причин за площею 1 м.кв. у кінці земельної ділянки. По п`ятому питанню зазначено, що розташування існуючої огорожі між домоволодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень.

Визначаючи відстань від житлового будинку АДРЕСА_1 до суміжної межі з домоволодінням АДРЕСА_2 у розмірах від 0,45м. до 0,27м. від житлового будинку та від 0,23м. до 0,58м. від господарської будівлі, експерт Охремчук О.О. при цьому взяв за основу виключно параметри зазначені в Технічній документації на земельну ділянку НОМЕР_1.

Зазначені висновки експерта з приводу того, що існують порушення меж земельної ділянки № НОМЕР_1 базувались безпосередньо на дослідженні Технічної документації на земельну ділянку № НОМЕР_1 у той час як Технічна документація на земельну ділянку № НОМЕР_2 ще не була затверджена рішенням сільської ради, а тому не мала правові наслідки і не могла бути дослідженою станом на 22.10.2019 року.

Слід зазначити, що ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень /затверджені наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 за N 44/ у Преамбулі містять посилання, що Державні будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України.

Проте житловий будинок АДРЕСА_1 не відноситься до нових чи реконструйованого у 1992 році, а тому вимога пункту 3.25* про те, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. не може бути застосована, так-як не поширюється на такий.

Зазначене в контексті пояснень ОСОБА_1 з приводу того, що межа між суміжними землекористувачами проходила по факту по стіні колишнього старого будинку ОСОБА_2 , яку остання розібрала на початку 2020 року не позбавлено здорового глузду зважуючи на щільність сільської забудови.

Як зазначено в ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За правилами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Зважуючи на дані процесуальні норми, колегія суддів дійшла до висновку, що поданий позивачкою висновок №20 судової інженерно-технічної експертизи від 22.10.2019 року проведеної за зверненням адвоката Микита М.Ф. від 01.10.2019 року не може бути взятим до уваги як достовірний і достатній доказ в контексті наведених вище обставин.

Інші належні докази, які б доводили заявлені позовні вимоги матеріали справи не містять, а це в свою чергу є свідченням того, що ОСОБА_2 не довела позовні вимоги заявлені до ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції на викладене не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_2 в частині вимог до ОСОБА_1 .

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

Також, у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 522,40 грн., понесений останнім за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Пуканич Едуард Володимирович, задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення ХХХ-ої сесії VІІ-го скликання Кам`янської сільської ради Іршавського району від 17 грудня 2019 року, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1142 га (кадастровий номер :09:001:0130), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та державну реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 , де кадастровий номер :09:001:0130, скасувати та постановити в цій частині позовної вимоги у справі нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2522,40 грн., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повний тест даної постанови суду складено 25 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: