ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 392/18/22

провадження № 22-ц/4809/474/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря - Завітневич О. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Чумак Віталій Миколайович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Беспалової Наталки Олександрівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2022 року у складі судді Березія Ю. А. і

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») та просила:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 10652 від 10 червня 2021 року;

-стягнути з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на свою користь судові витрати в розмірі 9 362 грн, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 362 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що із заробітної плати позивача почали відраховувати кошти на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 66543710 від 25.10.2021 в сумі 10 850 грн на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Після ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами вказаного виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що воно відкрите на підставі виконавчого напису № 10652, виданого 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О.

ОСОБА_1 вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушені норми статті 88 ЗУ «Про нотаріат» в частині того, що надані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безпірність заборгованості перед банком, а позивачем було виплачено всю заборгованість відповідачу.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила зупинити стягнення з її доходів на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В. О., що проводиться в рамках виконавчого провадження № 66543710.

Заява мотивована тим, що стягнення звернуто на доходи позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду з позовом.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що з наданих позивачем документів не вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог чи ефективний судовий захист.

Суд першої інстанції вважав, що зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник обгрунтовує свої вимоги протиправністю виконавчого напису нотаріуса, відсутністю документів, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості, проте, перевірка законності вчинення виконавчого нотаріуса може бути здійснена лише під час розгляду справи по суті, шляхом дослідження документів, на підставі яких нотаріус вчинила виконавчий напис, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

В апеляційній скарзі адвокат Беспалова Н. О., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від адвоката Беспалової Н. О., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов лист, в якому вона посить здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 11 годину 30 хвилин 23 березня 2022 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник обгрунтовує свої вимоги протиправністю виконавчого напису нотаріуса, відсутністю документів, які підтверджують безспірність кредитної заборгованості, проте, перевірка законності вчинення виконавчого нотаріуса може бути здійснена лише під час розгляду справи по суті, шляхом дослідження документів, на підставі яких нотаріус вчинила виконавчий напис.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

За правилами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову наведені в ст. 150 ЦПК України. Одним із видів такого забезпечення є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частин 6 - 8 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Тож, мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 суд дійшов висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Матеріалами справи підтверджується, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 10652 щодо звернення стягнення заборгованості щодо ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 0537-5647 від 14.11.2020, укладеним з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а. с. 13).

17 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Чумак В. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66543710 з виконання вказаного виконавчого напису (а. с. 10-11).

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 10652 від 10 червня 2021 року (а. с. 1-6).

З наведеного вбачається, що предметом спору є виконавчий напис № 10652 від 10 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою О. В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості в сумі 10 850 грн.

Боржниця у виконавчому провадженні ОСОБА_1 вважає неправомірним виконавчий напис, оспорює його в судовому порядку шляхом пред`явлення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такий позов направлений на захист прав боржника від можливих порушень при вчиненні виконавчого напису та від можливого безпідставного стягнення з нього коштів.

Наслідком можливого рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є те, що такий виконавчий напис втрачає свою чинність, він не підлягає примусовому виконанню, а відкрите на його виконання виконавче провадження підлягає закриттю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Невжиття заходів забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за умови, що виконавче провадження вже відкрите і триває, може призвести до того, що на час ухвалення можливого позитивного для позивача рішення суду виконавчий напис вже буде виконано повністю або частково, а отже судове рішення матиме суто формальний характер і не забезпечить реальних захист прав позивача від стверджувального ним порушення з боку стягувача.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 26 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19), від 07 жовтня 2019 року у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19).

Таким чином, зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, є способом забезпечення позову, який прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Cуд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та не надав належної оцінки доводам і вимогам позивача про забезпечення позову, не спростував наявність ризиків незабезпечення позову для досягнення кінцевої мети судочинства у цій справі, про які позивач вказувала у заяві про забезпечення позову, не навів доречних і переконливих мотивів свого рішення.

Крім того, немотивованим є твердження суду першої інстанції про ненадання позивачем пропозицій стосовно зустрічного забезпечення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Застосування заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

У справі, що переглядається, відсутні визначені законом підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не надав оцінку заявленим позивачем заходам забезпечення позову, внаслідок чого, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування права норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Враховуючи викладене, що ухвала Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Беспалової Наталки Олександрівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву адвоката Беспалової Наталки Олександрівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення з доходів ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича від 10 черпня 2022 року, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 10652, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості у розмірі 10 850 грн, що проводиться в рамках виконавчого провадження № 66543710.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко