Дата документу 21.03.2022 Справа № 334/6682/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6682/21 Головуючий у 1 інстанції: Ісаков Д.О.
Провадження № 22-ц/807/616/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» березня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 29.03.2019 року між представництвом «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» та ТДВ «Експрес Страхування» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.19.000003. Згідно з додатковою угодою № 10 від 24.12.2020 року строк дії договору з 01.04.2019 року по 31.01.2021 року. Згідно додатку № 22 від 28.12.2020 року предметом договору зокрема є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом строка 236 «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . НОМЕР_3 , строком дії з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року, страхова сума 472 439,00 грн.

02.01.2021 року о 18 год. 00 хв. в м. Запоріжжя Н-08 Дніпро ГЕС ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 312D», державний номерний знак НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по переду, який продовжив не керований рух та пошкодив відбійник, в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується довідкою поліції про дорожньо-транспортну пригоду № 194386, схемою ДТП та постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2021 року справа № 334/206/21, провадження № 3/334/346/21.

Згідно страхового акту № 1 1.21.9-1 від 02.03.2021 року ТДВ «Експрес Страхування» сплатило страхове відшкодування на користь представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» у розмірі 339 459,00 грн..

Відповідно до полісу № АР/4431365 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz 312D», державний номерний знак НОМЕР_4 , станом на 02.01.2021 року була застрахована у ПрАТ Страхова компанія «Оранта-Січ» з лімітом відповідальності 130 000.00 гривень, франшизою - 0,00 гривень.

22.06.2021 року ПрАТ СК «Оранта-Січ» було сплачено на користь ТДВ «Експрес Страхування» в порядку регресу 130 000,00 грн.

Посилаючись на вимоги ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ТДВ «Експрес Страхування» просило стягнути з відповідача в рахунок відшкодування шкоди 209 549,00 грн., судовий збір в розмірі 3441,88 грн. та інші судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 80 518 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1322,71 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТДВ «Експрес Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 339 459 грн., позбавлення судом права на повне відшкодування збитків, порушення норм ст.ст. 9, 25 Закону України «Про страхування», необґрунтованість мотивів зменшення розміру майнової відповідальності відповідача, просило скасувати рішення суду в частині часткового задоволення позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, він не є стороною генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.19.000003 від 29.03.2019 року між представництвом «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» та ТДВ «Експрес Страхування», відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування, збитками є втрати.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 грудня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 грудня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2019 року між представництвом «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» та ТДВ «Експрес Страхування» був укладений генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.19.000003, предметом якого, зокрема, є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом строка 236 «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_5 , строком дії з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року, страхова сума 427439,00 гривень.

Згідно з додатковою угодою № 10 від 24.12.2020 року договір добровільного страхування наземних транспортних засобів діє по 31.01.2021 року.

02.01.2021 року о 18 год. 00 хв. в м. Запоріжжя Н-08 Дніпро ГЕС ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 312D», державний номерний знак НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду, який продовжив не керований рух та пошкодив відбійник. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наслідками вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2021 року у справі № 334/206/21.

Відповідно до полісу № АР/44313 цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Mercedes-Benz 312D», державний номерний знак НОМЕР_4 , застрахована в ПрАТ Страхова компанія «Оранта Січ» з лімітом відповідальності 130000,00 гривень, франшизою - 0,00 гривень.

За приписами ч. 4 та ч.18 статті 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно п. п. 10.1 Договору № 207.19.000003 визначення розміру страхового відшкодування може проводитися на підставі рахунків, актів виконаних робіт, актів експертної оцінки.

Пунктом 10.2.1 Договору № 207.19.000003 передбачено, що у разі повної конструктивної загибелі транспортного засобу та/або ДО (коли вартість відновлювального ремонту перевищує 70% дійсної вартості ТЗ у непошкодженому стані) - в межах страхової суми за вирахуванням франшизи та залишкової вартості, встановленої після настання страхового випадку, за умови, що залишки транспортного засобу залишаються у Страхувальника. Страхувальник має право відмовитись від залишків транспортного засобу і/або додаткового обладнання на користь Страховика та отримати повну страхову суму.

Залишкова вартість ТЗ визначається шляхом встановлення відповідної пропозиції щодо продажу залишків ТЗ на аукціоні AUTOonline.

Пунктом 7 Договору № 207.19.000003 визначено, що розмір безумовної франшизи по всіх страхових випадках становить 0 %.

Згідно з п.10.3. Договору № 207.19.000003 додатково відшкодовуються: п. 10.3.1 витрати по оплаті евакуації (транспортування) пошкодженого ТЗ до СТО, за умови неможливості пересування ТЗ дорогами загального користування власним ходом після настання страхового випадку, на одне завантаження, розвантаження та перевезення ТЗ, за кожним страховим випадком без обмеження суми та кількості разів.

Відповідно до Звіту № 2 від 04.02.2021 року, складеного спеціалістом - автотоварознавцем Лісовським О.В. вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при ДТП становить 343498,96 гривень, ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_5 , становить 343498,96 гривень, а вартість відновлювального ремонту становить 350121,72 гривень (а.с.24-27).

Таким чином, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент пошкодження.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції інтернет - аукціону Audatex найвищою пропозицією за залишки автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .J4K. НОМЕР_6 становить 133 980,00 гривень (а.с.45).

Вартість евакуації автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , з місця ДТП до м. Запоріжжя (на СТО) становить 1000,00 гривень, що підтверджується Актом здачі - приймання наданих послуг від 02.01.2021 року № 02/01-2 та товарним чеком № 02/01 від 02.01.2021 року ФОП « ОСОБА_3 » (а.с.47-48).

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір матеріальної шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Саме такі правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі №753/21303/16-ц.

Відповідно до п.п.7, 10.1, 10.2.1, 10.3 Договору № 207.19.000003 ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено розрахунок розміру страхового відшкодування, яке склало: 472 439 (страхова сума) - 133 980 (вартість залишків) - 0,00 (франшиза) + 1000,00 (евакуатор) = 339 459,00 гривень.

Згідно страхового акту № 11.21.9-1 від 02.03.2021 року було виплачено страхове відшкодування на користь представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» у розмірі 339 459,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2021 року № 2395.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що Страхувальник - представництво «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» відповідно до положень, визначених пунктом 10.2.1 Договору № 207.19.000003, не відмовлявся на користь Страховика від залишків транспортного засобу і/або додаткового обладнання, вартість яких становить 133980,00 гривень, а отже не був згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Платіжним дорученням № 1087 від 22.06.2021 року підтверджується, що 22.06.2021 року ПрАТ СК «Оранта-Січ» відповідно до полісу № АР/4431365 сплатило на користь ТДВ «Експрес Страхування» в порядку регресу 130 000,00 гривень.

Відповідно до стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За приписами ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з Договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 27 постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Верховним Судом враховано правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду погодилася з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Таким чином, страхова компанія, яка відшкодувала збитки страхувальнику, отримує той обсяг права вимоги, який мав страхувальник до винної особи.

Розмір матеріальної шкоди, на який має право вимоги представництво «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ», становить 80 518,96 гривень (343 498, 96 грн. (ринкова вартість транспортного засобу ) + 1000,00 грн. (вартість евакуатора) - 133 980,00 (вартість залишків транспортного засобу) -130 000,00 (страхове відшкодування) = 80 518,96 гривень).

Тобто, відповідно до правил суброгації до страховика переходить право вимоги, яке має страхувальник. А оскільки вищевикладені норми законодавства та обставини справи вказують на право представництва «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» вимагати суму реальних збитків у розмірі 80 518,96 гривень, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Довід апеляційної скарги про те, що застосований судом алгоритм розрахунку страхового відшкодування потерпілій особі - представництву «Берлін-Хемі/А.Менаріні Україна ГмбХ» не відповідає умовам генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 207.19.000003 (далі Договір страхування), не заслуговує на увагу, оскільки відповідач не є стороною зазначеного договору, а отже не має обов`язку виконувати умови цього договору сплачувати суму страхового відшкодування, яка не відповідає розміру реальних збитків.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 21 березня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова