РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.02.2022

м. Одеса

Справа № 522/16950/21

Провадження № 2/522/300/22

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

розглянув у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

треті особи Служба у справах дітей Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області

про позбавлення батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

03.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.10.2021 відкрито провадження у справі.

09.11.2021 третя особа подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Позивач та її син ОСОБА_2 в судовому засіданні просили позбавити ОСОБА_2 батьківських прав. Неповнолітній ОСОБА_2 висловив прохання позбавити батька батьківських прав щодо нього, батько ніколи про нього не турбувався.

В наступне судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте на адресу суду повернулось поштове відправлення з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). В 2011 році шлюб між ними розірвано. З 2010 року батько сином не цікавиться, внаслідок чого син також не ставиться до нього як до батька. Батько має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 83 391 грн.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 26.10.2011).

12.07.2011 рішенням Кіровського міського суду Луганської області розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою, виданою Дорошівським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів від 26.04.2021, рідний батько ОСОБА_3 за період навчання в школі жодного разу не відвідував сина, не цікавився шкільним життям, не приймав участі у навчально-виховному процесі та особистісному розвитку дитини. Дитина виховується в багатодітній сім`ї з мамою та вітчимом, які приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини.

В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , зазначено, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_3 , 2006 р.н., в житті та вихованні дитини участі не приймає.

Станом на 01.05.2021 ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2006 р.н., у розмірі 83 391 грн. (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС у м. Одесі).

Рішенням Комісії з захисту прав дитини Дорошівської сільської ради від 11.05.2021 затверджено висновок Служби у справах дітей Дорошівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 . Згідно з висновком ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 2006 року, а в 2011 році шлюб між ними розірвано. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Під час подружнього життя чоловік часто зловживав спиртними напоями, застосовував фізичну сиду до дружини, що підтверджується актом судово-медичного обстеження. З того часу, як подружжя проживає окремо батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, не проявляє жодної батьківської турботи, не допомагає матеріально. Батько на засідання комісії запрошувався, проте не з`явився.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до частини 5 статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Мати дитини посилається на те, що впродовж 11 років відповідач (батько) жодного разу не навідував сина, навіть не спілкується по телефону, не цікавився його життям, матеріальної допомоги на її утримання не надавав, аліменти не сплачує.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснювала, що батько дитини завжди зловживав спиртними напоями, бив її. Спілкуючись з деякими іншими жінками, з якими ОСОБА_3 також жив та має багато дітей (приблизно 16), її відомо, що ОСОБА_3 також застосовував до них фізичну силу, остання померла. ОСОБА_3 уже позбавлений батьківських прав відносно когось із дітей.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 висловив прохання позбавити батька батьківських прав щодо нього, батько ніколи про нього не турбувався, він не сприймає його як батька.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на утримання не надає, свідомо та умисно не виконує батьківські обов`язки з поважних причин не надано, враховуючи те, не приймає участі у вихованні дитини. Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 23.03.2022.

Суддя Х.С. Ярема