Справа № 303/4120/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 березня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Жганич К.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Митровка Ярослава Васильовича на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року у справі № 303/4120/18 (Головуючий: Монич В.О.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року ТзОВ «Квасок» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 604 520,17 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15 березня 2001 року між акціонерним товариством закритого типу "Торговий дім Україна-Тюмень» та дочірнім підприємством «Санаторій «Сонячне Закарпаття» було укладено договір про спільну діяльність № 2108076/2001-124.

18 липня 2007 року акціонерне товариство закритого типу «Торговий дім Україна-Тюмень» вийшло із спільної діяльності, а замість нього учасником спільної діяльності стало Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАСОК» і 15 березня 2010 року між сторонами договору про спільну діяльність було укладено додаткову угоду та продовжено строк його дії до 15 березня 2019 року.

Таким чином між ТОВ «КВАСОК» та ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» здійснюється спільна діяльність у формі простого товариства, яка взята на облік у Державній податковій інспекції у Свалявському районі Закарпатської області 25 березня 2001 року з приводу чого видано свідоцтво за № НОМЕР_1 , присвоєно ідентифікаційний код НОМЕР_2.

У період з 08 вересня 2017 року по 02 листопада 2017 року із поточного рахунку спільної діяльності ТОВ «Квасок» та ДП «Сонячне Закарпаття» на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в розмірі 604 520,17 грн..

Проте, між ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) та ОСОБА_2 на момент перерахування коштів не було укладено жодного договору, не існувало інших зобов`язальних відносин і ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) не отримувало від ОСОБА_2 жодних товарів, робіт чи послуг, а тому, кошти перераховані на рахунок відповідача є майном набутим без достатньої правової підстави.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03 липня 2020 року було замінено позивача з товариства з обмеженою відповідальністю "Квасок» на ОСОБА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів закрито з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Митровки Я.В. подав апеляційну скаргу, у якій ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не було враховано, що сторонами у даній справі є виключно фізичні особи, і ОСОБА_1 набув право вимоги до відповідача за цивільно-правовим договором, а не господарським договором. ОСОБА_1 був стороною договору купівлі-продажу права вимоги як фізична особа та не вступав із ТОВ «Квасок» у господарські відносини.

Скаржник зазначає, що не можна взяти до уваги і мотиви суду про те, що договір купівлі-продажу права вимоги від 26 червня 2020 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Квасок» є похідним від договору приєднання до договору про спільну діяльність від 18 липня 2007 року, оскільки ТОВ «Квасок» у момент подання позову та на момент відступлення права вимоги ОСОБА_1 змінило свій правовий статус кредитора. Так, при поданні позову у 2018 рооці ТОВ «Квасок» такий позов пред`явило у інтересах спільної діяльності, однак спільна діяльність припинилась через закінчення строку дії договору про спільну діяльність, однак спільна діяльність припинилась через закінчення строку дії договору про спільну діяльність, а саме 01 травня 2019 року, після чого було прийнято ряд майнових прав спільної діяльності згідно Акту прийому-передачі майнових прав від 28 лютого 2020 року в тому числі і дебіторську заборгованість ОСОБА_2 в розмірі 604 520,17 грн.. Таким чином, ТОВ «Квасок» на момент відчуження права вимоги ОСОБА_1 відчужувало такі права не як уповноважена особа спільної діяльності, що виключає похідний характер договору купівлі-продажу права вимоги від договору приєднання до договору про спільну діяльність від 18 липня 2007 року.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Митровка Я.В., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені про що свідчать довідки про доставку SMS повідомлень. При цьому 22 лютого 2022 року ОСОБА_3 ознайомилась із матеріалами справи, що стверджується підписом у заяві про ознайомлення з матеріалами справи, і тому дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Статтею 19 частина 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 20 ГПК України, редакції, що була чинною на час пред`явлення позову, визначено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Зокрема це справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України); інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.15 ч.1 ст. 20 ГПК України).

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (ч.2 ст.55 ГК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Квасок» у 2018 році звернулося до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, обґрунтовуючи позовну вимогу тим, що у період з 08 вересня 2017 року по 02 листопада 2017 року із поточного рахунку спільної діяльності ТОВ «Квасок» та ДП «Сонячне Закарпаття» на поточний рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в розмірі 604 520,17 грн., але при цьому, між ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) та ОСОБА_2 на момент перерахування коштів не було укладено жодного договору та не існувало інших зобов`язальних відносин і ТОВ «Квасок» (спільна діяльність) не отримувало від відповідача жодних товарів, робіт чи послуг.

При цьому, претензія про повернення безпідставно отриманих коштів до ОСОБА_2 заявлена як до фізичної особи-підприємця. Тобто фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на час перерахування коштів, про які йдеться, була суб`єктом господарювання, як і ОВ «Квасок», ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» та здійснювали відповідні господарські операції.

Перерахування (сплата, переказ) грошових коштів одним суб`єктом господарювання іншому є господарською операцією, оскільки тягне зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі відповідних суб`єктів (ст.173 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 1 п. 1.24., ст.ст. 16, 17, 21, 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», інші норми законодавства).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дана справа не належить до юрисдикції загального суду, позаяк належить до тих, що підлягають розгляду за правилами іншого (господарського) судочинства.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 набув право вимоги до відповідача за цивільно-правовим договором, а не господарським договором, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки даний спір із самого початку виник між суб`єктами господарювання і позовна вимога про повернення безпідставно отриманих коштів, а саме перерахованих грошових коштів одним суб`єктом господарювання іншому, що виникла у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Митровка Ярослава Васильовича залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 22 лютого 2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 21 березня 2022 року.

Головуючий

Судді: