єдиний унікальний номер справи 531/2301/21
номер провадження 2/531/74/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ланнівської сільської ради про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою у якій просить виселити ОСОБА_2 з житлвоого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.04.2014 з реєстраційним №820, на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Зареєстрованих осіб за даною адресою немає. Однак, без реєстрації місця проживання та без наявності будь-яких законних підстав у вказаному вище будинку проживає ОСОБА_2 з членами своєї сім`ї, яка мала намір купити даний житловий будинок, але договір купівлі-продажу так і не було укладено. Відповідачка проживає у будинку, але не сплачує комунальні послуги, заборгованість нараховується позивачу як власнику. 17.12.2020 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ про стягнення з позивача заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 4280,00 грн. Дані обставини завдають позивачу незручностей. Представником позивачки на адресу відповідача направлялася вимога про виселення з належного позивачу будинку не пізніше 06.09.2021, але її було проігноровано. Жодних домовленостей, щодо проживання відповідачки у будинку позивача не було. Позивачка вважає, що проживання сторонніх осіб у її будинку порушує її права як власника та перешкоджає вільно розпоряджатися та користуватися належним їй майном.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, мається письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують просять задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Від відповідача Ланнівської сільської ради мається заява про визнання позову у якій просять справу розглядати без участі уповноважено представника.

Відповідачка ОСОБА_2 чи її представник не повідомили суд про причину неявки, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи 28.02.2022 не надходили. Раніше відповідачкою було надано ряд документів та 15.11.2021 вона зверталася до суду з заявою про відкладення розгляду справи для можливості подання відзиву на позов, але відзиву так подано і не було.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноосібним власником будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.51), Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.50).

Згідно довідки Ланнівської сільради (а.с.11), за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб немає.

Відповідачка зареєстрована в АДРЕСА_2 , що вбачається з Довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.49).

До матеріалів справи додано копію розписки від 04.07.2016, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала 80000 грн. за продаж будинку в АДРЕСА_1 від ОСОБА_2 (а.с.53).

Відповідачкою, на підтвердження проживання її в будинку АДРЕСА_1 з 04.07.2016, надано письмові пояснення свідків (а.с.68-70).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст.657 ЦК України).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч.1,2 ст. 182 ЦК України).

При нотаріальному посвідченні угоди, нотаріус здійснює і державну реєстрацію права на нерухоме майно. Звертатися в інший орган для реєстрації права на нерухомість в цьому випадку немає необхідності.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частини перша, друга цієї статті).

У статті 114 ЖК УРСР передбачено підстави виселення з наданням громадянам іншого жилого приміщення.

Частиною третьою статті 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

З наданих суду доказів вбачається, що власником будинку в АДРЕСА_1 є позивач по даній справі ОСОБА_1 , відповідачка проживає у спірному будинку не маючи на те належних правових підстав, адже мається лише розписка про передачу нею позивачці коштів в рахунок придбання будинку, але належним чином купівлю не було оформлено, не укладено договір, не проведено державну реєстрацію. Договір найму (оренди) житла також відстуній. Відповідачка зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Крім того, позивачу нараховується заборгованість за комунальні послуги. Так, судовим наказом від 17.12.2020 з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 4280,00 грн. (а.с.6).

Коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом виселення відповідача.

Позивачка, з метою добровільного вирішення даного питання, зверталася до відповідачки з вимогою про виселення з належного їй будинку, але ОСОБА_2 вона була проігнорована.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачка дійсно самоправно займає жиле приміщення без наявності на те підстав, тому слід задовольнити вимоги позивача щодо виселення гр. ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України)

Тому, в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316, 317,319 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 142,258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ланнівської сільської ради про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя