Провадження № 2-о/947/84/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

Присяжних засідателів : фон Нордгейма В.Г., Якимів Р.Б.

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.М.

представника заявника адвоката Афанасьєва С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву, подану адвокатом Афанасьєвим С.О. в інтересах ОСОБА_1 , про оголошення померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 09.07.2021 року, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся адвокат Афанасьєв С.О., із заявою про оголошення померлою матері заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку м. Одеси, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.01.2002 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яка у 2013 році, тимчасово перебуваючи у Роздільнянському районі Одеської області, зникла, та її місцезнаходження не встановлено досі.

Підставою подання заяви зазначено тривалий термін відсутності ОСОБА_2 , наявність всіх підстав яки свідчать про можливість її смерті, та необхідність оформлення спадщини, для чого необхідно встановити юридичний факт оголошення особи померлою.

Згідно наданих заявником, та витребуваних судом за клопотання представника заявника документів, у провадженні Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали ОРС « розшук» №030016 від 04.07.2013 року щодо розшуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 18.02.2022 року , її місцезнаходження встановити не представилось можливим.

Крім того Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 26.11.2021 року, на виконання ухвали суду, повідомило що ОСОБА_2 , яка перебуває на обліку з 12.07.1991 року , призупинено виплата пенсії з 01.08.2013 року та станом на 12.11.2021 року пенсіонерка за поновленням пенсії не зверталась.

За місцем реєстрації ОСОБА_2 вона не проживає. загальний борг за комунальні послуги складає 27202,75 грн.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 293 ЦПК України розгляд справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна ( ч.1 ст. 305 ЦПК України).

У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна ( ч.2 ст. 308 ЦПК України ).

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд зазначає, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Цивільним Кодексом України ( далі ЦК України ) врегульовані підстави та правові наслідки оголошення особи померлої.

Згідно ч.1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

За змістом ч.1,2 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Пункт 13постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлої від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом РАЦС факту смерті.

На думку суду, з наданих та оглянутих доказів вбачається факт зникнення ОСОБА_2 , більш ніж три роки до моменту звернення до суду, наявність проведення компетентними органами розшукових дій, яки не допомогли встановити її місце перебування, відсутність отримання нею пенсії, що , враховуючи похилий вік зниклої особи, дозволяю суду прийти до висновків про наявність правових підстав, яки дозволяють оголосити померлою ОСОБА_2 .

Стаття 48 ЦК України проголошує, що якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 293,306,308,354 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ:

Оголосити померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженку м. Одеси, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 16.01.2002 року Київським РВ УМВС України в Одеській області .

Днем смерті вважати день набрання чинності даного рішення.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

У разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Також рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Луняченко В. О.

присяжні засідателі фон Нордгейм В.Г.

Якимів Р.Б.