Справа № 462/7453/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 березня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у загальному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що вона є єдиним власником зазначеної квартири. У квартирі зареєстрована вона, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проте вони у її квартирі не проживають та не є членами її сім`ї. Відповідачі не оплачувають за комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть. У зв`язку з формальною реєстрацією місця проживання відповідачів виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються на неї. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача та її представника, які у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду письмове клопотання, в якому позов підтримав, а розгляд справи просить проводити без їх участі /а.с.38/.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідачів, які відзиву суду не подали, до суду не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

04 листопада 2021 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження.

29 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 245815116 від 24 лютого 2021 року /а.с.14/.

Відповідно до договору дарування квартири від 24 лютого 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дудко О.О., ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 прийняла безоплатно в дар у власність квартиру АДРЕСА_1 /а.с.39-41/.

Пунктом 5 Договору дарування квартири від 24 лютого 2021 року передбачено, що відчужувана квартира не надана в користування наймачам (орендарям), не є предметом розгляду судового спору, не є предметом попереднього договору купівлі-продажу.

У спірному житлі проживає лише позивач, що підтверджується актами № 38 та № 39 від 16 березня 2021 року, складеним комісією ЛКП «Левандівка», з яких вбачається, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають /а.с.12,13/.

Згідно із ч. 1 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Оскільки відповідачі спільно з власником спірного житла не проживають, витрати на утримання житла не здійснюють, спільним побутом сторони не пов`язані, суд приходить до висновку, що відповідачі не є членами сім`ї власника житла, виходячи зі змісту норм, закріплених у сімейному законодавстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Згідно із ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, беручи до уваги, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій вона постійно проживає, відповідачі спільно з власником у цьому житлі не проживають, комунальні послуги не оплачують, а також, враховуючи, що реєстрація відповідачів у спірному житлі створює позивачу певні перешкоди у користуванні ним, зокрема вона має нести додаткові витрати з утримання своєї квартири, суд приходить до висновку, що право відповідачів на користування чужим майном (спірним жилим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Зазначена правова позиція повністю відповідає позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс6).

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Беручи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1816,00 грн. судового збору /а.с.1/.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.