єдиний унікальний номер справи 531/82/22
номер провадження 2/531/200/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Попова М. С.,

за участю секретаря судового засідання - Клименко Т.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, у твердій грошовій сумі в сумі 3000 гривень.

Позивачка посилається на те, що на даний час її становище є вкрай нужденним, оскільки вона є непрацездатною, має ряд захворювань та не має підтримки рідних. В позовній заяві вказує, що основним її доходом є пенсія, але отриманих коштів не вистачає на медичне забезпечення для купівлі ліків, сплати комунальних послуг, харчування та погашення кредиту. Позивачка стверджує, що відповідач отримує дохід, але матеріальної допомоги їй не надає

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 02.02.2022 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивачка у позовній заяві вказала неправдиві відомості, так як він надавав їй матеріальну допомогу у сумі 14 000 грн. та 3000 грн. Разом з тим, вказує, що аліменти у розмірі 3000 грн. він не має змоги сплачувати, оскільки на даний час не працює та не отримує жодних доходів. ОСОБА_2 посилається на те, що на його утриманні перебувають троє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на платній формі навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Дружина відповідача на даний час не працює. Відповідач вважає, що доказів на підтвердження свого тяжкого матеріального становища, понесення додаткових витрат у зв`язку з хворобою позивачем надано не було. У зв`язку з викладеним вище відповідач позов просив задовольнити частково та стягувати з нього на користь матері аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є непрацездатною особою, пенсіонеркою за віком (а.с.8) та матір`ю відповідача ОСОБА_2 , відповідно до копії актового запису № 257 від 28/.10.1975 року (а.с. 19) , отримує пенсію сума якої за період з червня 2021 року по листопад 2021 року становить 15230,40 гривень (а.с. 17) , у 2017 році перебувала на лікуванні в офтальмологічному відділенні, 24.09.2019 року перенесла операцію на лівому оці, у січні 2021 року перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні з діагнозом «Інфаркт головного мозку в бас. правої с.м.а. з монокарезом лівої руки. Гіпертензивна енцефалопатія ІІІ ст. ІСХ дизфуний кардіосклероз СНІ ФК ІІ ст.» ( а.с. 9-12). Позивачка має значні витрати на лікування (а.с.15-17).

ОСОБА_2 має дітей, які перебувають на його утриманні, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на платній формі навчання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Відповідно до довідки, виданої НЗ Вістула Школа Гостинності, син відповідача навчається за кордоном на платній основі. Згідно довідок № 41 від 11.02.2022 року та № 40 від 11.02.2022 року, виданих Дрогобицьком міськрайонним центром зайнятості, відповідач та його дружина на обліку в центрі зайнятості з 01.08.2021 року не перебувають.

Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в період з І кварталу по ІІІ квартал 2021 року доходи не отримували, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11.02.2022 року.

Доказів того, що відповідач отримує доходи за кордоном позивачем надано не було.

Отже, зобов`язання повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц),.

У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами . Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Таким чином, необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки .

Оскільки позивачка є непрацездатною, страждає рядом захворювань, отримує мінімальну пенсію в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

При розгляді справи суд врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц, від 10 січня 2019 року в справі № 369/7004/17, які є обов`язковими для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Окрім цього, у зв`язку з тим, що позивачка в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судових витрат, а саме за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання матері, то в силу ст.141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 330,50 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202, 203, 205 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 200, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання матері в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча гривень) щомісячно.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 330,50 (триста тридцять гривень п`ятдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М. С. Попов