Номер провадження: 22-ц/813/5663/22
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Князюка О.В.,

- суддів: - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження порядку цивільну справу за апеляційною скаргою АТ "Універсал Банк" на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 101725,26 грн.

В обґрунтування позову представник позивача посилаєвся на те, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monоbank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт, а саме банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного коду в мобільний додаток, а видача картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, чи спеціалістом банку за адресою, яку вказує клієнт. Всі умови обслуговування рахунків фізичних осіб в банку опубліковані на офіційному сайті банку та доступні для ознайомлення. Відповідно доп.п.4.3.,4.8.1.п.5розділу І умов клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визначаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком прямо передбачених в законодавстві. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.П.п.3.1.,3.4.,3.5.пункту 3 розділу ІІ Умов визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку. Підписанням анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «Мonоbank»-договір. Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Карта передається клієнту неактивованою, для активації необхідно додати інформацію в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. При проведенні операції з карткою встановлюється пін-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта.

Так 23.08.2018 року відповідач звернувся до АТ "Універсал Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі до 20000 грн. на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість.

Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 22.12.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 101725,26 грн., що складається з:

- загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 50616,16 грн.;

- заборгованості за комісією та пенею у розмірі 51109,10 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) заборгованість в сумі 35523,64 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 64 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19) судовий збір у розмірі 792 (сімсот дев`яносто дві ) гривні 71 копійка.

Коротний зміст вимог апеляційної скарги

24.12.2021 року АТ «Універсал Банк» подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої апелянт просить суд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року скасувати, та постановити нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення інших учасників справи та інших учасників справи

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, безпідставним, упередженим та ухваленим з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що між сторонами було погоджено у визначений законом формі істотні умови договору в частині процентної ставки, пені та комісії, адже боржник підписуючи додану до позову Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг розумів, погодився та був ознайомлений з Умовами та Тарифами.

АТ «Універсал Банк» вказує, що невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві, а також Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, (Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості матиме наслідком порушення фундаментального положення Цивільного права України про обов`язковість договору.

Апелянт вважає, що розрахунок заборгованості зображає наявність обґрунтованої заборгованості, адже там зазначена повна інформація.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

18.01.2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Універсал Банк" на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 23.03.2022 колегією суддів цивільної палати Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді - Князюка О.С., суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. цивільну справу було призначено до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

Судом встановлено, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня інформація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта , РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https//www.monobank/ua/terms.

В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 23.08.2018 року позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Розмір наданого для позичальника ліміту становить - 20 000 грн.

Згідно Умов і правил, Кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в Договорі, на умовах платності і зворотності.

Згідно наданого Банком розрахунку станом на 22.12.2020 року наявна заборгованість у розмірі 101725,26 грн., що як затверджує позивач є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 50616,16 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 51109,10 грн. .

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

У статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1054 ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно статуту від 20 грудня 2018 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 грудня 2018 року, найменування банку змінено на акціонерне товариство "Універсал Банк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства "Універсал Банк".

Як вбачається з матеріалів справи 23.08.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank", згідно з умовами якого останній відкрив поточний рахунок із спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Згідно ст. 633 ЦК України - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У встановлений договором термін відповідач свої зобов`язання не виконала не погасила кредит, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором від 23.08.2018 року виконав, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по картковим рахункам, відкритим на ім`я відповідачки.

З матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості вбачається, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути залишок простроченої заборгованості.

Дослідивши надані Банком розрахунки, судом встановлено, що станом на 22.12.2020 року у стовпчику - «залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту» заборгованість зазначена у розмірі 0 грн.

У наданому Банком розрахунку заборгованості у стовпчику - «залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту» станом на 22.12.2020 року заборгованість зазначена у розмірі 50616,16 грн.

У стовпчику сума комісії і пені (накопичувальним підсумком) зазначена заборгованість у розмірі 51109,10 грн.

Проте з розрахунку заборгованості та руху коштів на рахунку відповідача вбачається, що у період з 01.09.2018 року по 01.03.2020 року Банком було нараховано відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, пеню та комісію у загальному розмірі 66201,00 грн.

Детальне дослідження розрахунку та виписки з рахунку дозволяє встановити, що позивач самостійно включив до суми боргу наступні суми процентів за користування кредитом, пені та комісії 5826,29 + 100 + 5844,74 +100 + 4996,08 + 4840,96 + 100 + 4400,70 + 100 + 4262,81 + 100 + 3995,59 + 100 +3631,2+100+35,16,33+100+3195+100+100+2694,05+2195,18+100+100+2162,77+50+1892,68+856,27+1702,15+100+1450,04+ 50 +1642,38= 66201,62 грн.

Позивач в своєму позові зазначає, що до складу заборгованості входить заборгованість зі сплати комісії та пені у розмірі 51109,1 грн., проте про заборгованість зі сплати процентів відповідач нічого не зазначив. Так само наявність заборгованості зі сплати процентів не вбачається із розрахунку наданого позивачем.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач на власний розсуд направляв кошти, що вносив відповідач для погашення заборгованості за тілом кредиту на оплату процентів.

При цьому в матеріалах справи не має жодного доказу того, що відповідач був ознайомлений із розміром процентної ставки та погодив її.

Так само в матеріалах справи не має доказів того, що відповідач ознайомлений з правом позивача розміром комісії та пені та своїм обов`язком їх сплачувати.

Таким чином для правильного визначення розміру «тіла» кредиту, тобто розміру коштів витрачених позивачем на власні потреби, необхідно з загальної суми заборгованості відповідача за картковим рахунком 101725,26 грн. відняти суму процентів, комісії та пені, що банк без узгодження з відповідачем самостійно нарахував та включав до загальної суми заборгованості.

101725,26 грн. (загальна сума боргу) - 66201,62 грн. (сума нарахованих та включених до заборгованості відсотків, комісії та пені) = 35523,64 грн., саме зазначена сума й може вважатись «тілом кредита», виходячи з наявних доказів та саме в частині стягнення цієї суми позов підлягає задоволенню.

Матеріали справи не містять підтверджень того , що відповідача було ознайомлено з витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та що він погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву від 23.08.2018 року, тобто відсутні докази того, що з відповідачем угоджені відсотки за користування кредитом та їх розмір.

Крім того, роздруківка умов та Правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15).

Виходячи з наведеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Також не має доказів того, що з відповідачем узгоджена щомісячна комісія за обслуговування картки.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі N 342/180/17, в якій зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача за тілом кредиту без урахування включених у нього відсотків.

Відсотки за користування кредитом позивачем нараховані безпідставно, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, вимоги Банку про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом є недоведеними, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити саме за вищевказаного обгрунтування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «Універсал Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, неповноти з`ясування судом обставин справи та неправильного затосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по суті, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки правильність висновків районного суду не спростовують, по своїй суті зводяться до незгоди з висновками районного суду щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування тих суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.) навантаження на суддів виходить за межі фізичних можливостей.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

Судові витрати

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відхилила апеляційну скаргу, судові витрати за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках передбачених п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе