Справа № 1309/9120/12 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/198/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів:Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 05 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника Сихівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Сихівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

В обґрунтування скарги зазначав, що на виконанні заступника начальника Сихівського відділу ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудницької Мирослави Олексіївни від 02.02.2021р. перебуває виконавче ВП№ 64347922 про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі № 1309/9120/12 від 20.02.2013р., в якому не дивлячись на чисельні рішення судів та прямого обов`язку Боржниці усунути перешкоди батькові у вихованні і спілкуванні з донькою та завданню державних виконавців Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції своєчасно і належно виконати дане рішення суду, виконавець наполегливо усуває батька, як перешкоду, не дивлячись на очевидні ознаки батьківського відчуження у доньки, відповідно до пункту 32 ухваленого від 07.10.2021р. рішення Європейського суду з прав людини у справі № 12962/19 «Вихованок проти України» щодо даних правовідносин. Просить суд визнати неправомірною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013р. у справі № 1309/9120/12 про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою та відсутність виконання рішення про побачення з дитиною, згідно Рішення ЄСПЛ у справі № 12962/19 Вихованок v. України від 07.10.2021р., зобов`язати Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції невідкладно вчинити дії щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання зазначених Рішень та цільової підтримки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, вочевидь, проявляє ознаки відчуження одного з батьків. Свої вимоги мотивує тим, що 20.02.2013р. Залізничний районний суд м. Львова прийняв рішення у справі № 1309/9120/12 про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 та усунення перешкод йому в цьому, а саме: щотижнево з 18.00 год. п`ятниці до 21.00 год. суботи за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 .); щотижнево з 18.00 год. до 21.00 год. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком. 13.01.2015р. Залізничний районний суд м. Львова роз`яснив спосіб виконання даного рішенні 20.02.2013 року, про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, що під поняття усунути слід розуміти обов`язок матері ОСОБА_2 передавати малолітню доньку ОСОБА_3 батькові за місцем проживання батька АДРЕСА_2 „ а під поняттям перешкоди слід розуміти будь-які психологічні, психічні, фізичні чи будь-які інші обставини, дії чи факти, які перешкоджають стягувачеві, як батькові, брати участь у вихованні малолітньої доньки за місцем проживання батька АДРЕСА_1 . З 14.08.2014р., коли він вперше звернувся в Управління із заявою про забезпечення виконання домовленостей про побачення з донькою державні виконавці лише встановлювали що боржниця не перешкоджає батькові у побаченнях з дитиною, і дитина не хоче залишатися із батьком, та згодом закінчували виконавчі дії у зв`язку з повним фактичним виконанням 14.10.2014р. та 17.05.2017р. У справі № 12962/19 «Вихованок проти України» 07.10.2021р. ЄСПЛ прийняв Рішення про порушенння Україною ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо стверджуваного невиконання домовленостей про побачення стягувача з дитиною, в пунктах 31-34 зазначено про повну бездіяльність виконавців. Однак і після ухвалення такого рішення дії виконавця щодо обов`язку реалізації його права на виконання домовленостей про побачення батька з дитиною не відбувались.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 січня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу незаконною та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі належним чином не проаналізував суті зобов`язання правовідносин у системному поєднанні з прецедентним рішенням ЄСПЛ від 07.10.2021 року у справі №12962/19 Вихованюк v. України, не врахував відповідні конвенційні норми, щодо поваги до сімейного життя та найкращі інтереси дитини і її права на спокійне та щасливе дитинство і гармонійний розвиток особистості; не з`ясував поважних обставин, що мають значення для справи, а саме наявних ризиків життю і здоров`ю дитини в світлі встановлених в п.32 Рішення очевидних фактів батьківського відчуження та потреби підтримки дитини, що разом вказує на незворотне порушення процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що не відповідає завданню цивільного судочинства.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 05 січня 2022 рокута ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити.

15 лютого 2022 року начальник Сихівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подав відзив на апеляційну скаргу. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження не закрито, державним виконавцем Рудницькою М.О., на виконанні якої знаходиться виконавчий лист з 18.02.2021 року, приймаються міри для його виконання, також наявна поважність причин несвоєчасного виконання судового рішення. А тому суд вважав, що державним виконавцем, який діє в межах своїх повноважень, не допущено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.02.2013р встановлена участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 та усунення перешкод йому в цьому, а саме: щотижнево з 18.00 год. п`ятниці до 21.00 год. суботи за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 .); щотижнево з 18.00 год. до 21.00 год. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній періоди спільного відпочинку з батьком.

Постановою ВП №64347922 від 2.02.2021 року старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС у м.Львові відкрито виконавче провадження.

Постановою №3 про передачу виконавчого провадження від 10.02.2021 року в.о. заступника начальника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (мЛьвів) та постановою ВП№64347922 від 16.02.2021 року державного виконавця Личаківського ВДВС у м.Львові вказане виконавче провадження передано на виконання до Сихівського ВДВС у м.Львові. Державним виконавцем Сихівською ВДВС у м.Львові 18.02.2021 року винесена постанова про прийняття виконавчого провадження.

В той же день 18.02.2021 року був скерований виклик боржнику ОСОБА_2 з вимогою надати причини невиконання рішення суду. 26.02.2021 року боржник повідомила про небажання дитини спілкуватися із стягувачем ОСОБА_1 , також повідомила про перелом ноги у дитині внаслідок ДТП. У зв`язку з цим Постановою від 12.03.2021 року відкладено проведення виконавчих дій.

20 квітня 2021 року виконавцем скеровано листа до ЛНДІ судових експертиз про надання переліку експертів для участі у виконавчому провадженні. На адресу відділу 05.05.2021 року надійшов перелік експертів ЛНДІ судових експертиз в області дитячої психології для участі у виконавчому провадженні.

16 червня 2021 року виконавцю боржником надано заяву з повідомленням про те, що вона виконала усі вимоги виконавчого листа, однак дитина в категоричній формі відмовляється бачити та проводити час з батьком. На підтвердження вказаного надала диск з відеозаписом.

24 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні.

12 липня 2021 року державному виконавцю надійшло повідомлення з Львівською НДІ судових експертиз про звільнення експерта із займаної посади за власним бажанням. У зв`язку з цим Державним виконавцем повторно скеровано листа до ЛНДІ судових експертиз з проханням надати перелік експертів для участі у виконавчому провадженні.

13 жовтня 2021 року скеровано виклик боржнику ОСОБА_2 на 22.10.2021 на 14.00 год для надання пояснень щодо виконання рішення суду. 22.10.2021 року державним виконавцем складено акт про небажання дитини, ОСОБА_3 , спілкуватися з батьком.

11 листопада 2021 року державним виконавцем призначено спеціаліста для участі у виконавчому провадженні ОСОБА_4 , психолога КНП ЛОР «ЛОДКЛ «Охматдит». Відповідно до заяви №3 від 24.11.2021 року стягувача державним виконавцем 29.11.2021 року надано відповідь за №71607.

Відповідно до висновку №4 від 01.12.2021 року спеціаліст-психолог не може надати відповідь на питання державного виконавця, які поставлені у постанові від 11.11.2021 року

Боржнику ОСОБА_2 7.12.2021 року скерована вимога щодо виконання рішення суду. Також з метою неупередженого та в повному обсязі виконання рішення суду 10.12.2021 року сторонам виконавчого провадження та відділу «Служба у справах дітей» Личаківського району скеровано лист, та запропоновано прибути до відділу для вирішення питання подальшого виконання рішення суду. За результатами складено акт державного виконавця від 17.12.2021 року. Окрім того, у подальшому державним виконавцем здійснювались заходи щодо перевірки виконання боржником резолютивної частини рішення Залізничного районною суду 1309/9120/12 про що складено акт 22.12.2021 року, 24.12.2021 року та 29.12.2021 року. Постановою державною виконавця від 30.12.2021 року на боржницю ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 1700 грн.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно з ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» , виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 64 - 1 Закону Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався з заявами в виконавчу службу, а саме 09.03.2021 року ним було подано заяву про залучення експерта, 12.10.2021 року ОСОБА_1 подав заяву про залучення експерта та невідкладне вчинення виконавчих дій та застосування санкцій до боржниці, та 24.11.2021 року ним знову було подано заяву про невідкладне вчинення виконавчих дій та застосування санкцій до боржниці.

Державним виконавцем лише 30 грудня 2021 року було накладено штраф на боржницю ОСОБА_2 .

Акти на які посилається суд першої інстанції, як на підтвердження прийняття мір для виконання виконавчого листа також було складено лише в грудні 2021 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем не виконані обов`язки та не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» , а тому колегією суддів встановлено бездіяльність державного виконавця в період з липня 2021 року по грудень 2021 року.

Колегія суддів оцінивши в сукупності подані скаржником на підтвердження своїх вимог докази, приймає їх як належні та достатні та вважає, що подані скаржником докази не дають підстав вважати, що державним виконавцем виконані усі передбачені законом дії, необхідні для виконання судового рішення.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвалу суду слід скасувати, постановити нове судове рішення, яким визнати неправомірною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №1309/9120/12 про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 05 січня 2022 року- скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника Сихівського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №1309/9120/12 про участь батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 березня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.