24.02.2022 Єдиний унікальний № 371/758/20
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/362/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом звернулася позивач та просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим будинком АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації більше одного року.

Свою позовну вимогу обґрунтовувала тим, що вона є власницею вище зазначеного будинку, у якому зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком.

У цьому будинку відповідач не проживає із 01 січня 2013 року, підтвердженням чому є довідка Владиславського старостинського округу № 3 Миронівської міської ради від 21 липня 2020 року №385, рішення Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року по справі №371/830/19, довідкою від 11 листопада 2019 року №275 та Договором найму житлового приміщення №9/24 від 01 грудня 2013 року.

У зв`язку із не проживанням відповідача в будинку по АДРЕСА_1 , позивач вважає, що у відповідності до ст. 405 Цивільного кодексу України.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, у зв`язку із втратою відповідачем права на проживання у наслідок не проживання в будинку, зазначеному в позові без поважних причин понад один рік.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву у якій просив проводити судовий розгляд без його участі.

В надісланому до суду відзиві, відповідач проти задоволення позову заперечує, свої заперечення обґрунтовує тим, що він незважаючи на те, що в спірний будинок він вселився як член сім`ї позивача, проте працює та постійно проживає в місті Ладижин Вінницької області. До спірного будинку він приїжджав по вихідним дням. До 2020 року, він робив там поточні ремонти, прибирав подвір`я, доки позивач не забрала у нього ключі від будинку, в зв`язку із чим він не має доступу до нього. В будинку залишились його речі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

По АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, власником якого є позивач, проте в ньому зареєстрований відповідач, який отримав право на проживання із позивачем в спірному будинку як член її сім`ї, оскільки перебував у зареєстрованому із нею шлюбі.

Він постійно проживав у спірному будинку до 01 грудня 2013 року, оскільки після цієї дати проживав та працював у м. Ладижин Вінницької області.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз норм ст. 405 Цивільного кодексу України дає підстави дійти до висновку, що член сім`ї власника житла, набувши право на проживання у цьому житлі може втратити це право у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач без поважних причин понад один рік не проживає в спірному будинку, зважаючи на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає на постійній основі у спірному будинку в зв`язку із тим, що працює в м. Ладижин Вінницької області на ТОВ «Вінницька птахофабрика».

Цю причину суд вважає поважною, оскільки вона пов`язана із необхідністю позивача отримання джерела доходу як для себе так і для спільних дітей.

При цьому позивач в супереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів того, що в спірному будинку відсутні речі відповідача, він у ньому протягом року не з`являвся без поважних причин, доказами чого могли бути акти огляду житлового будинку, складені сусідами чи депутатами органу місцевого самоврядування, покази свідків.

Приймаючи рішення по справі, суд критично ставиться до довідки Владиславського старостинського округу № 3, виконавчого комітету Миронівської міської ради від 21 липня 2020 року №385 (а.с. 17), оскільки не зрозуміло на підставі чого в. о. старости дійшла висновку, що відповідач не проживає у спірному будинку із 01 грудня 2013 року.

Ця довідка суперечить іншим матеріалам справи, зокрема рішенню Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2019 року, із якого вбачається, що відповідач спільно проживав із позивачем, та підтримував фактичні шлюбні відносини до травня 2019 року.

Крім того із фото (а. с. 92) вбачається, що автомобіль відповідача 12 квітня 2020 року знаходився на території спірного будинку.

За таких обставин, суд позбавлений можливості дійти висновку про втрату відповідачем права проживання в будинку, набутого ним як член сім`ї власника спірного будинку, у наслідок його відсутності в ньому без поважних причин понад один рік, тобто відсутності обставин, передбачених ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, як наслідок позов задоволеним бути не може.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 11, 12, 15, 19, 34, 76-83, 89, 133, 134, 137, 141, 142, 209, 213, 258, 259, 263-265, 267, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відмовити.

2.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук