Справа № 703/2982/21
15 березня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Бойко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням
15 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень, у зв`язку зі смертю його брата ОСОБА_3 , а також понесені ним судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2021 року, який залишено без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року, ОСОБА_4 засуджено до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а саме за те, що він 05 серпня 2020 року близько 12 години 20 хвилин керуючи автомобілем «Honda Acord», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна у с. Ташлик Смілянського району Черкаської області, від вул. Б.Хмельницького до виїзду із села, у напрямку с. Самгородок Смілянського району Черкаської області, порушив вимоги п.2.9 «а», 12.1, 12.4 ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись зі швидкістю більше 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху у населеному пункті та під час вбору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на праве узбіччя та допустив перекидання транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа зі дефектами їх поверхні та руйнуванням речовини головного мозку із її частковим травматичним викиданням із його порожнини, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-6-02/270 від 19 серпня 2020 року, за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, у результаті чого настала смерть ОСОБА_3 .
Позивач стверджує, що він є братом ОСОБА_3 та йому, як потерпілому, була матеріальна та моральна шкода, внаслідок злочинних дій з боку ОСОБА_2 , що призвели до загибелі ОСОБА_3 .
Моральну шкоду позивач оцінює у суму 1 000 000 гривень, яка полягає в самому факті смерті його брата, якого він дуже любив, який допомагав йому в усіх труднощах та в повсякденному житті. Позивач стверджує, що тепер відчуває нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від смерті брата, в нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння смерті брата, страждає не лише він, але і його близькі та знайомі люди. Вказує, що його постійно непокоять неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитися на основних питаннях його життя. Після смерті брата позивач змушений постійно приймати ліки та препарати для покращення свого здоров`я, яке раптово погіршилося. Вказує, що зі своїм братом були дуже близькими, ділились вподобаннями, підтримували один одного в різних ситуаціях, проводили разом вільний час. Отже , наслідки кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, постали для позивача як суттєво психотравмуючі, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричини йому моральні страждання. Неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 18 жовтня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
18 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Геріх М.А. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направив.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час судового розгляду встановлено, що в провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебувало кримінальне провадження №703/3345/20, 1-кп/703/315/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
За результатами розгляду вищевказаного кримінального провадження Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 15 лютого 2021 року постановлено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки (а.с.12-14).
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишено без задоволення, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2021 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін (а.с.15-17).
Таким чином, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №703/3345/20 набрав законної сили 05 серпня 2021 року.
Згідно вказаного вироку, ОСОБА_2 визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Як вбачається з описової частини вищевказаного вироку, судом під час розгляду кримінального провадження №703/3345/20, 1-кп/703/315/21 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, встановлено, що: « ОСОБА_2 05 серпня 2020 року близько 12 години 20 хвилин керуючи автомобілем «Honda Acord», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна у с. Ташлик Смілянського району Черкаської області, від вул. Б.Хмельницького до виїзду із села, у напрямку с. Самгородок Смілянського району Черкаської області, порушив вимоги п.2.9 «а», 12.1, 12.4 ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись зі швидкістю більше 50 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху у населеному пункті та під час вбору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на праве узбіччя та допустив перекидання транспортного засобу.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток черепа зі дефектами їх поверхні та руйнуванням речовини головного мозку із її частковим травматичним викиданням із його порожнини, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-6-02/270 від 19 серпня 2020 року, за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, у результаті чого настала смерть останнього.
Згідно з висновком експерта №4/624 від 21 серпня 2020 року, порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Honda Acord», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , а саме вимог пунктів п.12.1, 12.4 ПДР України, знаходяться в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_3 ». (а.с.12-14).
Згідно ч.6 ст.82 ЦК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпілим у кримінальному провадженні №703/3345/20, 1-кп/03/315/21 визнано ОСОБА_1 , який в межах цього кримінального правопорушення з цивільним позовом не звертався та питання щодо відшкодування йому моральної шкоди, внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, не вирішувалося.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.6 ст.55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Враховуючи вищевказані норми КПК України та приймаючи до уваги, що потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні визнаний позивач ОСОБА_1 , який приймав участь у судовому розгляді кримінального провадження, суд приходить до висновку, що останній є близьким родичем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок вчинення відповідачем ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у вчиненні якого його визнано винним вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 лютого 2021 року.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 №5 та від 27 лютого 2009 року №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).
Разом з цим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Так, позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка завдана кримінальним правопорушення та оцінена ним у сумі 1 000 000 гривень, вказує на те, що моральна шкода полягає в самому факті смерті його брата, якого він дуже любив, який допомагав йому в усіх труднощах та в повсякденному житті. Позивач стверджує, що тепер відчуває нервові переживання, стривоженість та дискомфорт від смерті брата, в нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння смерті брата, страждає не лише він, але і його близькі та знайомі люди. Вказує, що його постійно непокоять неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитися на основних питаннях його життя. Після смерті брата змушений постійно приймати ліки та препарати для покращення свого здоров`я, яке раптово погіршилося. Наслідки кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, постали для нього як суттєво психотравмуючі, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань, тобто спричини йому моральні страждання. Неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, потреба в уникненні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Відповідно до ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Однак, жодного доказу, який підтверджує обставини, на які посилається позивач як на підставу обґрунтування моральної шкоди у заявленому розмірі, матеріали справи не містять та позивачем не додано.
Разом з тим, суд враховує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, наслідком якої є смерть близького родича позивача, останній зазнав моральної шкоди, однак заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000 гривень, є надмірною та необґрунтованою.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує глибину та ступінь моральних і душевних страждань ОСОБА_1 , яких він зазнала в зв`язку з вчиненням протиправних дій відповідача, наслідком яких є смерть його близького родича, їх тривалість, а також принципи розумності та справедливості, та визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 250 000 гривень.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи ціну позову, яка складає 1 000 000 гривень, позивач при зверненні до суду з даним позовом мав сплатити судовий збір у сумі 10 000 гривень, що становить 1 відсоток від ціни позову, однак, з врахуванням положень п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», був звільнений від сплати судового збору.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, відтак, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути частину судового збору, який підлягав сплаті при зверненні до суду з даним позовом, пропорційно до суми задоволених судом вимог.
Так, 250 000 гривень 00 копійок відповідає 25% від заявленої ціни позову - 1 000 000 гривень 00 копійок, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача (25% від 10 000 гривень становить 2 500 гривень 00 копійок).
На підставі викладеного, відповідно до ст.22, 1166, 1177 ЦК України та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, у сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко