Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2022 Справа №607/18206/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі за №35891, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості в сумі 54 443 грн. 20 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вересні 2021 року ОСОБА_1 отримала лист від приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. із постановою про відкриття виконавчого провадження №66906824 від 21.09.2021 р. та постановою про арешт коштів майна боржника в рамках виконавчого провадження №66906824. Підставою винесення даних постанов був виконавчий напис № 35891 від 12.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №2336605 від 13.12.2020 року, укладеним із ТзОВ «Мілоан», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 54 443,20 грн., з яких: 12 550,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 40 963,20 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також плата за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, нотаріусом не було дотримано правил безспірності стягнення. Вказаної у виконавчому написі суми боргу позивач не визнає, вважає її незаконною, зокрема, на підставі того, що нею ніяких правочинів з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» не було укладено. Кредитний договір №2336605, який долучено приватним нотаріусом до виконавчого напису, не містить її підпису. Також, нотаріусом не було додано документів, які передбачені чинним законодавством, як обов`язкові для вчинення виконавчого напису, а саме - виписки з особового рахунку. Крім того, діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. зупинена за наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 № 1075/6 у зв`язку з необгрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності, до усунення цієї обставини, в зв`язку з чим виникають питання про законність винесеного ним виконавчого напису. Із тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі нотаріально посвідчених договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 12.05.2021 року дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Всупереч встановленим законодавством вимогам, приватним нотаріусом не було додано документів, які є обов`язкові для вчинення виконавчого напису, а саме виписки з особового рахунку. Позивач вважає, що оскільки нею із ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» жодних правочинів не укладалось, для винесення виконавчого напису не було підстав. Також зазначає, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (із викликом сторін).

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» відзиву на позов не подав.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович письмових пояснень щодо позову не подавав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

Як вбачається із наявної при матеріалах справи, копії кредитного договору №2336605 (індивідуальна частина) від 13.12.2020 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник), Позичальник зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк 30 днів, надати Позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, у строк до 12 січня 2021 року.

Згідно Графіку розрахунків до вказаного кредитного договору, ОСОБА_1 станом на 12.01.2021 року зобов`язана була сплатити кредитні кошти на загальну суму 20 010,00 грн.

12 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за заявою представника ТзОВ «Кредит-капітал» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №35891, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №2336605 від 13.12.2020 року, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-капітал», заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 22 березня 2021 року по 10 травня 2021 року включно, в розмірі 54 443,20 грн., з яких: 12 550,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 40 963,20 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також плата за вчинення виконавчого напису.

На підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, 21 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В., відкрито виконавче провадження №66906824 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 54 443,20 грн.

Також, 21 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пунктів 1 - 9 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р., № 296/5 (надалі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах (згідно Переліку), що встановлюють заборгованість, і які мають бути подані нотаріусу, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, зміст якої встановлений пунктом 2 глави 16 Порядку.

Пункт 3 глави 16 Порядку визначає виключний перелік умов вчинення виконавчого напису. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктами 3.3., 3.4. глави 16 Порядку встановлено, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис-вчиняється у межах цього строку, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 3.5. глави 16 Порядку також встановлена імперативна норма, яка передбачає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у справі за №6-887цс17 від 05.07.2017 року з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно інформації, викладеній в листі Міністерства юстиції України №59633/ПІ-М-3391/19.1.1 від 02.08.2021 року, із 29.06.2021 року. відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 року №1075/6, діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зупинена у зв`язку з необґрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності. до усунення цієї обставини.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.11.2021 року витребувано у Державному нотаріальному архіві м. Києва (02000, м. Київ вул. Шолом-Алейхема, 5А) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича 12 травня 2021 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №35891, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості в сумі 54 443,20 грн., згідно кредитного договору від 13.12.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Як вбачається із інформації викладеній у листі №237/01-21 від 24 січня 2022 року, станом на 20 січня 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження позивача.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, доказів, які б спростовували твердження позивача, зазначені нею у позові, відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, впорядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №35891, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 54 443,20 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан