Справа № 552/279/22
Провадження № 2/552/802/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2022 Київський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання - Іщенко Р.Р.,

учасники справи та їхні представники:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

представник відповідача - Яременко Тетяна Анатоліївна,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,

третя особа - приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві зазначила, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 56785, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Зазначила, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону, за договором, який вона з відповідачем не укладала та який не посвідчено нотаріально. Нотаріусу не були подані документи, передбачені законодавством. Розмір заборгованості не є безспірним.

Тому позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 56785, вчинений 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у розмірі 15035,00 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 25 січня 2022 року у даній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 21).

Цією ж ухвалою частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни належним чином засвідчені копії виконавчого напису №56785 від 24 травня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором в сумі 15035 грн., а також копії інших документів, наданих стягувачем виконавцю разом з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №56785 від 24 травня 2021 року.

Також ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21 січня 2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. У порядку забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом № 56785 від 24 травня 2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості до набрання законної сили рішенням у справі №552/279/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 23-24).

Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався.

Надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також зазначив, що 29 червня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та позивачем було укладено кредитний договір № 451140484.

Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір відступлення прав вимоги. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 451140484 від 29 червня 2019 року.

24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №56785, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 15035,00 грн.

Вказаний виконавчий напис нотаріусом вчинено у повній відповідності до вимог закону та в межах встановленого законом строку. Строк позовної давності за вимогами до позивача не пропущено. Заборгованість у позивача, що виникла перед відповідачем, є безспірною. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Треті особи письмових пояснень по суті справи суду не надали.

Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 56785 від 24 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, нотаріус пропонує стягнути:

з ОСОБА_1 , яка є Боржником за Кредитним договором №451140484 від 29 червня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору факторингу №20190103 від 02 січня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за Кредитним договором №451140484 від 29 червня 2019 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 28 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року.

Сума заборгованості складає:

заборгованість по основному боргу 6000,00 грн.;

заборгованість по відсотках 8985,00 грн.;

плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн.

Загальна сума, що підлягає стягненню - 15035,00 грн.

При цьому до матеріалів справи долучена копія кредитного договору, укладеного від імені ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 , яка не містить підпису позивача.

Позивач факт укладення цього договору не заперечує.

Також судом встановлено, що виконавчий напис № 56785 від 24 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 15035,00 гривень перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. (а.с.14-15).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в такій частині:

«п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Питання застосування вказаних норм вже було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка за результатами розгляду сформувала свою правову позицію.

Так, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. При цьому зазначено, що відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У вказаній постанові Велика Палата зазначила, що надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Оскільки договір №451140484 від 29 червня 2019 року не було посвідчено нотаріально, він не є не договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, відповідачем взагалі не надано доказів, що нотаріусу відповідачем було подано документи, що свідчать про безспірність заборгованості позивача.

Відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких доказів, що підтверджували б наявність у нього права вимоги до позивача, в тому числі за кредитним договором №451140484 від 29 червня 2019 року, як то договорів про відступлення прав вимоги, факторингу чи інших.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 28 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року. І за вказаний період сума заборгованості складає: заборгованість по основному боргу 6000,00 грн.; заборгованість по відсотках 8985,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 50,00 грн.

В той же час, як вбачається з кредитного договору від 29 червня 2019 року, копію якого долучено до матеріалів справи, строк дії кредитного договору - 20 днів.

Тому підстави нарахування позивачу відсотків за період з 28 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року наявними у справі доказами не доведені.

Крім того, згідно п. 1.4. кредитного договору від 29 червня 2019 року процентна ставка становить 1,66% від суми кредиту за кожен день користування кредиту, згідно п.1.5. договору розмір процентів становить 605,90 грн.

Таким чином розмір відсотків, вказаний у виконавчому написі, - 8985,00 грн. наявними в матеріалах справи доказами не доведений, та не є безспірним.

Згідно п.1.1. кредитор надає позичальнику кредит в розмірі 1500 грн.

Будь-якими іншими доказами розмір заборгованості позивача за тілом кредиту у розмірі 6000,00 грн. не підтверджений.

Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Судом встановлено, що заборгованість позивача за договором не є безспірною, оскільки зазначені у виконавчому написі розміри заборгованості за кредитом, процентами, а також період нарахування заборгованості не відповідають умовам кредитного договору.

Таким чином, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріусом вчинено за договором, який не посвідчено нотаріально, за вимогами, які не є безспірними, позивачем не підтверджено належним чином його право вимоги до ОСОБА_1 .

На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплатила.

Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн. (судовий збір за розгляд справи у розмірі 908 грн. 00 коп. + судовий збір за розгляд заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, від 24 травня 2021 року за № 56785 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором №451140484 від 29 червня 2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь держави судовий збір у розмірі 1362,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні нуль копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код юридичної особи 35625014;

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено;

третя особа - приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна, адреса: м.Полтава, вул. Пушкіна, 45, оф.114, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено.

Повне судове рішення виготовлено 16 березня 2022 року.

Головуючий О.А.Самсонова