КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/1603/21
Провадження № 2/133/380/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2022 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Кучерук І.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі 9436,70 грн., 3 % річних в сумі 1140 грн., інфляційних втрат 3325,59 грн. Крім того, просить стягнути із відповідача витрати за оплату судового збору в розмірі 2270 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються позивачем за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач не виконав належним чином договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 11.05.2017 по 16.04.2021, яка станом на 16.04.2021 становить 9436,70 грн.

Відповідачем подано до суду відзив, який ним не підписано, а тому суд не бере його до уваги. Крім того, подано заяву про застосування строків позовної давності.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, зазначених у позовній заяві.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи споживачем послуг з постачання природного газу, які надавалися ТОВ «Вінницягаз Збут» за відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не виконувала належним чином договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11.05.2017 становить 9436,70 грн., у зв`язку із чим газопостачання Товариством припинено (а.с.12).

Статтею ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Аналогічні правові позиції Верховного Суду України викладені у справах №6-2469цс16 від 16.11.2016; №6-832цс15 від 28.09.2016; №6-2165цс15 від 14.09.2016; №6-152цс14 від 29.10.2014; №6-1503цс16 від 21.12.2016; №6-3029цс16 від 08.06.2016.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки право вимоги виникло у позивача з 11.05.2017, тобто з моменту коли відповідач припинила виконувати свої зобов`язання за надані послуги з постачання природного газу, наслідком якого є відключення газопостачання (а.с.12).

Також позивачем було подано клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та їх поновлення, в обґрунтування якого він посилається на те, що ТОВ «Вінницягаз Збут» не зверталося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача у зв`язку з відсутністю його анкетних даних. Після отримання даних про відповідача Товариство 01.03.2021 звернулося до Козятинського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу, у задоволенні якої відмовлено.

Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Поважними причинами пропущення строку позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України, є ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Проте позивачем не надано доказів наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також у зв`язку зі спливом строку позовної давності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача.

Відповідачем до суду подано заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 8000 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021.

Заперечень позивача щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесену відповідачем, до суду не надано.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем та адвокатом Голуб Н.Є. укладено договір про надання правової допомоги б/н від 01.11.2021.

Відповідно до детального опису робіт від 03.02.2022 за договором б/н від 01.11.2021 про надання правової допомоги та додаткової угоди від 01.11.2021 до вказаного договору адвокатом надано клієнту ОСОБА_1 такі послуги: ознайомлення з позовною заявою та доданими до неї матеріалами - 2 год.; опрацювання законодавчої бази, що регулює дані відносини, та судової практики - 4 год.; формування правової позиції - 4 год., що разом складає 10 год. Вартість виконаних робіт за професійну правничу допомогу становить 8000 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 01.02.2022 ОСОБА_1 внесено плату на р/р адвоката Голуб Н.Є. у розмірі 8000 грн.

Отже, суд, виходячи з принципу змагальності, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, в тому числі фінансового стану обох сторін, вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 8000 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача .

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати за надання правничої допомоги у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут», місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.М. Кучерук