ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2022 року м. Кропивницький

справа № 383/742/21

провадження № 22-ц/4809/297/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2021 року у складі судді Бондаренка В. В. і

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» (далі АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця») та просив:

-визнати незаконним та скасувати наказ виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» № 29/ОС від 16.07.2021 щодо звільнення ОСОБА_1 з посади район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи /ЕЧК-23/ машиніст автомотриси 6 розряду;

-поновити його в виробничому підрозділі служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» на посаді район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи /ЕЧК-23/ машиніст автомотриси 6 розряду з 16.07.2021;

-стягнути з АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на свою користь в якості моральної шкоди 15 000 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 працював у виробничому підрозділі служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» на посаді районнної контактної мережі ст. Бобринець 2 групи /ЕЧК-23/ машиністом автомотриси 6 розряду з 16.07.2021.

Відповідно до наказу № 29/ОС від 16.07.2021 позивача було звільнено у зв`язку із систематичним невиконанням трудових обов`язків без поважних причин на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для його звільнення стали наказ № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, наказ № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 про оголошення догани за порушення турдової дисципліни та згода профкому на звільнення позивача відповідно до протоколу № 4 від 22.06.2021.

ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, здійсненим з порушенням діючого законодавства та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Зокрема, згідно наказу № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 йому поставлено в провину чотири випадки порушення трудової дисципліни, а саме те, що: 02.04.2021 припинив роботу до здачі зміни, залишив робоче місце без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; 14.04.2021 відмовився виконувати поставлені завдання при перебуванні на зміні, а також не вніс записи до Журналу обліку ремонтів і технічних обслуговувань щодо виявлених недоліків;22.04.2021 перебував на робочому місці без спецодягу.

Позивач вважає, що за вказані порушення йому винесли догану, але за яке конкретно порушення, в наказі не встановлено, що є порушенням ч. 2 ст. 149 КЗпП України.

Також, в порушення вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП України під розписку про накази № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021, № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни йому не повідомляли.

ОСОБА_1 22.06.2021 та 19.07.2021 письмово оскаржував накладення на нього стягнення за порушення трудової дисципліни по наказу № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 та № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 в комісію по трудових спорах, але в порушення вимог ст. ст. 225-228 КЗпП України жодного запрошення на засідання комісії та відповіді не отримаував.

Крім того, внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду у розмірі 15 000 грн, яка полягає у негативних психологічних переживаннях, позбавленні можливості вести активний спосіб життя, мати кошти для задоволення своїх нагальних життєвих потреб.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція електропостачання» № 29/ОС від 16.07.2021 про припинення трудового договору (контракту) щодо звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста автомотриси 6 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція електропостачання».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста автомотриси 6 розряду 6 район контактної мережі сг. Бобринець 2 групи (ЕЧК- 23) виробничого підрозділу служби елестропостачання «Долинська дистанція елекстропостачання» з 16.07.2021.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональноїфілії «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_1 38 440 грн 74 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.07.2021 по 04.11.2021, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів, та 3000 грн моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущенодо негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 12 000 грн відмовлено.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_2 181 грн 60 коп судового збору за вимогою про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не місять доказів виконання відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України щодо свого обов`язку до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення за невиконання ОСОБА_1 розпорядження від 10.06.2021.

Наказ про припинення трудового договору № 29/ОС від 16.07.2021 не містить посилання на невиконання ОСОБА_1 розпорядження від 10.06.2021 як підстави для звільнення, а також посилання на документ, який містить опис вказаних обставин, що вказує на безпідставність посилання відповідача на обставини невиконання розпорядження 10.06.2021 як підставу для звільнення.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що порушення процедури та строків застосування дисциплінарного стягнення свідчить про відсутність підстав для його накладення на ОСОБА_1 за невиконання розпорядження 10.06.2021.

Внаслідок застосування до позивача 30.04.2021 та14.06.2021 дисциплінарних стягнень у вигляді догани та 16.07.2021 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи роботодавець всупереч ст. 61 Конституції України, ч. 1 ст. 147 та ч.2 ст. 149 КЗпП України двічі притягнув позивача до юридичної відповідальності одного виду (дисциплінарної відповідальності) за одне й те саме правопорушення, застосувавши два види стягнення (догану та звільнення).

У зв`язку з тим, що звільнення позивача на підставі наказу № 29/ОС від 16.07.2021 відбулося з порушенням трудового законодавства, суд першої інстанції вважав, що за період з16.07.2021 по 04.11.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 38 440 грн 74 коп.

Встановивши наявність порушення трудових прав позивача внаслідок незаконного звільнення відповідачем, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд першої інстанції дійшов висновку, що з АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 000 грн у відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В апеляційній скарзі АТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області вді 04 листопада 2021 року та ухвали нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в наказі від 30.04.2021 № ЕЧВК-04/6 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності машиніста автомотриси ОСОБА_1 » вказано, за які саме допущені порушення та що саме він порушив.

Твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не повідомляли про оголошення йому догани за порушення трудової дисципліни наказами № ЕЧВК_04/6 від 30.04.2021, № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021, не відповідає дійсним обставинам справи, адже з ними його було особисто ознайомлено шляхом зачитування текстів та запропоновано поставити підписи на останніх сторінках наказів про ознайомлення, проте, позивач відмовився це виконувати, про що складено відповідні акти.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач письмово оскаржував накладення на нього стягнення, але жодного запрошення на засідання комісії по трудових спорах не отримав та жодної відповіді також, є помилковими, адже позивачем в обох випадках застосування дисциплінарного стягнення не надавалися пояснення та він навіть не намагався врегулювати розбіжності при проведенні нарад щодо розгляду допущених ним порушень, а навпаки ігнорував будь які врегулювання розбіжностей.

Відповідач також не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням строків та процедури накладення, з огляду на те, що ОСОБА_1 згідно листка непрацездатності перебував на лікарняному в період з 25.06.2021 по 03.07.2021- 9 днів, тобто порушення допущено 10.06.2021, працівника звільнено - 16.07.2021, а з вирахуванням періоду непрацездатності 9 днів, відсутнє порушення строків при накладанні стягнення на ОСОБА_1 .

Відповідач також не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що позивача притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки наказом від 30.04.2021 № ЕЧВК-04/6 за порушення, вчинені в період з 02 по 22 квітня 2021 року ОСОБА_1 оголошено догану, за допущені порушення трудової дисципліни в добу 19.05.2021 позивачу наказом від 14.06.2021 № ЕЧВК-04/8 оголошено догану, а за допущення порушення трудової дисципліни в добу 10.06.2021 адміністрацією підрозділу було прийнято рішення про звільнення вищезазначеного працівника за допущений проступок.

Від адвоката Федорова З. Ф., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Від представника позивача адвоката Федорова З. Ф. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом (розпорядження) Долинської дистанції електропостачання «Одеська залізниця» державної адміністрації залізничного транспорту України про прийом на роботу № 56/ОС від 03.10.2008 позивач на підставі його заяви прийнятий на посаду учня електромонтера контактної мережі 2 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 03.10.2008, що підтверджується його копією.

Згідно копії наказу (розпорядження) Долинської дистанції електропостачання «Одеська залізниця» державної адміністрації залізничного транспорту України про переведення на іншу роботу №8/ОС від 12.01.2009, позивач переведений на посаду електромонтера контактної мережі З розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 12.01.2009.

Згідно копії наказу (розпорядження) Долинської дистанції ДП «Одеська залізниця» про переведення на іншу роботу № ЕЧВК-03/29ОС від 16.06.2015, позивач переведений на посаду машиніста автомотриси 5 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 16.06.2015.

Згідно копії наказу (розпорядження) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» № 2/ОС від 08.02.2018, позивач переведений на посаду машиніста автомотриси 6 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 08.02.2018.

Згідно копії наказу виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинської дистанції електропостачання» № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі протоколу наради № ЕЧВК-45/11 від 22.04.2021, а саме зафактами: припинення 02.04.2021 роботи до здачі зміни, залишення робочого місця, без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; систематичного невиконання вказівок та розпоряджень керівників дистанції електропостачання та начальника району контактної мережі (відмова надання пояснень за допущені порушення, відмова виконання поставлених завдань при перебуванні на зміні 14.04.2021); не внесення записів 06.04.2021 до Журналу обліку ремонтів і технічних обслуговувань щодо виявлених недоліків (вузла або деталі, несправності та їх причин, вжиті заходи, в тому числі, які загрожують безпеці руху поїздів); перебування 22.04.2021 на робочому місці без спецодягу.

Згідно копії наказу виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинської дистанції електропостачання» № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі протоколу наради № ЕЧВК-45/12 від 27.05.2021, а саме за фактами: припинення 19.05.2021 роботи до здачі зміни, залишення робочого місця без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; перебування 19.05.2021 на робочому місці без спецодягу.

З копії протоколу № ЕЧВК-45/14 наради при начальнику ВП «Долинська дистанція електропостачання» про факт невиконання посадових обов`язків машиністом автомотриси Бобринецького району контактної мережі ОСОБА_1 від 14.06.2021 вбачається, що на нараді розглянувши невиконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 (завдання згідно розпорядження № 9 від 10.06.2021) та доповідну ОСОБА_1 від 14.06.2021 щодо образ старшим електромеханіком ЕЧК-23 ОСОБА_3 10.06.2021 встановлено, що 10.06.2021 електромонтером к/м ОСОБА_4 було видано розпорядження № 9 керівнику робіт ст.електромеханіку ОСОБА_3 та члену бригади машиністу автомотриси ОСОБА_1 на очищення від трави стрілочних переводів, тупику та під`їзних колій до ЕЧК-23.

Старший електромеханік ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 про доручену йому роботу згідно розпорядження № 9. При спробі ЕЧКСМ ОСОБА_3 провести до виконання даної роботи цільовий інструктаж згідно «Інструкції з охорони праці № 1.06 для машиніста автомотриси» ОСОБА_5 відмовився проходити інструктаж та виконувати дану роботу. За результатами наради було прийнято рішення підготувати подання до профспілкового комітету ВГІ «Долинська дистанція електропостачання» щодо отримання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника з працівником ОСОБА_1 згідно пункту 3 ст.40 КЗпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Начальником ВП «Долинська дистанція електропостачання» на ім`я голови профспілкового комітету ВП «Долинська дистанція електропостачання» направлене подання від 15.06.2021 за № 976 про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника (звільнення) машиніста автомотриси ЕЧК-23 ОСОБА_1 за ч.3 ст.40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

22.06.2021 відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Долинської дистанції електропостачання по розгляду вищезазначеного подання, оформлене протоколом №4, за результатами розгляду якого більшістю голосів вирішено надати згоду профкому на звільнення машиніста ЕЧК-23 ОСОБА_1 , про що було повідомлено начальнику виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця». При цьому, судом встановлено, що рішення профспілкового органу про надання згоди на звільнення позивача не містить посилання на невиконання позивачем розпорядження № 9 від 10.06.2021.

Наказом (розпорядженням) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» № 29/ОС від 16.07.2021 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено 16.07.2021 з посади машиніста автомотриси НОМЕР_1 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» за ч. 3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, що підтверджується його копією. Підставою звільнення зазначено: Наказ № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, Наказ № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, згода профкома, протокол № 4 від 22.06.2021.

Згідно копії акту від 16.07.2021, ОСОБА_1 16.07.2021 був ознайомлений з наказом № 29/ОС від 16.07.2021 про його звільнення, ставити підпис про ознайомлення з наказом відмовився, а також відмовився від отримання своєї трудової книжки.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру.

Стаття 15 ЦК України та частина перша статті 4 ЦПК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 3 КЗпП України).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною першою статті 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачений статтею 149 КЗпП України.

Відповідно до вказаної статті, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП України).

За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на них трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі №273/212/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що "роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що "порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності".

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 січня 2020 року в справі № 153/1339/17 (провадження № 61-36556св18) зробив висновок, що притягнення до дисциплінарної відповідальності без повних і точних відомостей про вчинене порушення, без визначення функціональних обов`язків, які порушив працівник, та без зазначення дати порушення є незаконним.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII (далі - Конвенція).

Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом статті 4 цієї Конвенції тягар доведення законної підстави для звільнення лежить на роботодавцеві.

Матеріалами справи підтверджується, що наказом (розпорядження) Долинської дистанції електропостачання «Одеська залізниця» державної адміністрації залізничного транспорту України про прийом на роботу №56/ОС від 03.10.2008 позивач на підставі його заяви прийнятий на посаду учня електромонтера контактної мережі 2 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 03.10.2008, що підтверджується його копією (том 1 а. с. 74).

Згідно копії наказу (розпорядження) Долинської дистанції електропостачання «Одеська залізниця» державної адміністрації залізничного транспорту України про переведення на іншу роботу №8/ОС від 12.01.2009, позивач переведений на посаду електромонтера контактної мережі З розряду 6 району контактної мережі ст.Бобринець 2 групи(ЕЧК-23) з12.01.2009 (том 1 а. с. 75).

Згідно копії наказу (розпорядження) Долинської дистанції ДП «Одеська залізниця» про переведення на іншу роботу № ЕЧВК-03/29ОС від 16.06.2015, позивач переведений на посаду машиніста автомотриси 5 розряду 6 району контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) з 16.06.2015 (том 1 а. с. 76).

Згідно копії наказу (розпорядження)виробничогопідрозділуслужби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» № 2/ОС від 08.02.2018, позивач переведений на посаду машиніста автомотриси 6розряду 6 районуконтактної мережі ст.Бобринець 2групи(ЕЧК-23) з 08.02.2018 (том 1 а. с. 77).

Згідно копії наказу виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинської дистанції електропостачання» № ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі протоколу наради №ЕЧВК-45/11 від 22.04.2021, а саме зафактами: припинення 02.04.2021 роботи до здачі зміни, залишення робочого місця, без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; систематичного невиконання вказівок та розпоряджень керівників дистанції електропостачання та начальника району контактної мережі (відмова надання пояснень за допущені порушення, відмова виконання поставлених завдань при перебуванні на зміні 14.04.2021); не внесення записів 06.04.2021 до Журналу обліку ремонтів і технічних обслуговувань щодо виявлених недоліків (вузла або деталі, несправності та їх причин, вжиті заходи, в тому числі, які загрожують безпеці руху поїздів); перебування 22.04.2021 на робочому місці без спецодягу (том 1 а. с. 196-197).

Згідно копії наказу виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинської дистанції електропостачання» № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани на підставі протоколу наради № ЕЧВК-45/12 від 27.05.2021, а саме за фактами: припинення 19.05.2021 роботи до здачі зміни, залишення робочого місця без повідомлення про це енергодиспетчера та начальника ЕЧК; перебування 19.05.2021 на робочому місці без спецодягу (том 1 а. с. 217).

З копії протоколу №ЕЧВК-45/14 наради при начальнику ВП «Долинська дистанція електропостачання» про факт невиконання посадових обов`язків машиністом автомотриси Бобринецького району контактної мережі ОСОБА_1 від 14.06.2021 вбачається, що на нараді розглянувши невиконання своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 (завдання згідно розпорядження № 9 від 10.06.2021) та доповідну ОСОБА_1 від 14.06.2021 щодо образ старшим електромеханіком ЕЧК-23 ОСОБА_3 10.06.2021 встановлено, що 10.06.2021 електромонтером к/м ОСОБА_4 було видано розпорядження № 9 керівнику робіт ст.електромеханіку ОСОБА_3 та члену бригади машиністу автомотриси ОСОБА_1 на очищення від трави стрілочних переводів, тупику та під`їзних колій до ЕЧК-23.

Старший електромеханік ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 про доручену йому роботу згідно розпорядження № 9. При спробі ЕЧКСМ ОСОБА_3 провести до виконання даної роботи цільовий інструктаж згідно «Інструкції з охорони праці № 1.06 для машиніста автомотриси» ОСОБА_5 відмовився проходити інструктаж та виконувати дану роботу. За результатами наради було прийнято рішення підготувати подання до профспілкового комітету ВГІ «Долинська дистанція електропостачання» щодо отримання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника з працівником ОСОБА_1 згідно пункту 3 ст.40 КЗпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (том 1 а.с. 230).

Начальником ВП «Долинська дистанція електропостачання» на ім`я голови профспілкового комітету ВП «Долинська дистанція електропостачання» направлене подання від 15.06.2021 за №976 про надання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника (звільнення) машиніста автомотриси ЕЧК-23 ОСОБА_1 за гі.З ст.40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причинобов`язків, покладених на нього трудовим договором до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (том 1 а. с. 231).

22.06.2021 відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Долинської дистанції електропостачання по розгляду вищезазначеного подання, оформлене протоколом №4, за результатами розгляду якого більшістю голосів вирішено надати згоду профкому на звільнення машиніста ЕЧК-23 ОСОБА_1 (том 1 а. с. 232), про що було повідомлено начальнику виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (том 1 а. с. 233). При цьому, судом встановлено, що рішення профспілкового органу про надання згоди на звільнення позивача не містить посилання на невиконання позивачем розпорядження № 9 від 10.06.2021.

Наказом (розпорядженням) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» № 29/ОС від 16.07.2021 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнено 16.07.2021 з посади машиніста автомотриси НОМЕР_1 розряду 6 район контактної мережі ст. Бобринець 2 групи (ЕЧК-23) виробничого підрозділу служби електропостачання «Долинська дистанція електропостачання» за ч.З ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, що підтверджується його копією. Підставою звільнення зазначено: Наказ №ЕЧВК-04/6 від 30.04.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, Наказ №ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, згода профкома, протокол № 4 від 22.06.2021 (том 1 а. с. 236).

Згідно копії акту від 16.07.2021, ОСОБА_1 16.07.2021 був ознайомлений з наказом № 29/ОС від 16.07.2021 про його звільнення, ставити підпис про ознайомлення з наказом відмовився, а також відмовився від отримання своєї трудової книжки (том 1 а. с. 237).

Аналізуючи зміст оскаржуваного наказу про звільнення позивача, суд дійшов висновку, що у ньому міститься посилання на систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, що полягають в оголошенні ОСОБА_1 двох доган за порушення трудової дисципліни.

Разом з тим, у змісті оскаржуваного наказу відсутнє будь-яке посилання на конкретне порушення або невиконання обов`язків, в наказі не зазначено в чому конкретно полягає систематичне невиконання позивачем посадових обов`язків покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Наказ про припинення трудового договору № 29/06 від 16.07.2021 не містить посилання на невиконання ОСОБА_1 розпорядження від 10.06.2021 як підстави для звільнення, а також посилання на документ, який містить опис вказаних обставин, що вказує на безпідставність посилання в апеляційній скарзі на обставини невиконання розпорядження 10.06.2021 як підставу для звільнення.

Оскільки наказ № 29/06 від 16 липня 2021 року «Про припинення трудогового договору (контракту)» не відповідає вимогам трудового законодавства, суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про те, що вказаний наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Згідно частини першої статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, яким вважається період від дня незаконного звільнення, до дня поновлення на роботі.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Позивач звільнений з роботи з 16 липня 2021 року, а тому починаючи з 17 липня 2021 року по дату ухвалення рішення судом першої інстанції (04 листопада 2021 року) про поновлення позивача на роботі, становить 78 робочих днів.

Враховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача становила 492,83 грн, на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 38 440,74 грнбез обов`язкових відрахувань.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, установивши, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача із займаної посади є незаконним та підлягає скасуванню, суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі та дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у розмірі, який визначено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що звільненням позивача з роботи йому завдано моральної шкоди, яка полягає у негативних психологічних переживаннях, позбавленні можливості вести активний спосіб життя, мати кошти для задоволення своїх нагальних життєвих потреб, а тому з урахуванням обставини справи та засад розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що в наказі від 30.04.2021 № ЕЧВК-04/6 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності машиніста автомотриси ОСОБА_1 » вказано, за які саме допущені порушення та що саме він порушив, суд не бере до уваги, з огляду на те, що допущенні порушення мають бути викадені саме в наказі про звільнення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наказами № ЕЧВК_04/6 від 30.04.2021, № ЕЧВК-04/8 від 14.06.2021 позивача було особисто ознайомлено шляхом зачитування текстівта запропоновано поставити підписи на останніх сторінках наказів про ознайомлення, проте,позивач відмовився це виконувати, про що складено відповідні акти, також не заслуговують на увагу суду, оскільки законність їх винесення не є предметом розгляду у вказаній справі.

З огляду на зазначене також суд безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що в обох випадках застосування дисциплінарного стягнення не надавалися пояснення та він навіть не намагався врегулювати розбіжності при проведенні нарад щодо розгляду допущених ним порушень, а навпаки ігнорував будь які врегулювання розбіжностей.

Суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що помилковими є посилання суду першої інстанції про те, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням строків та процедури накладення, разом з тим, підставою для поновлення ОСОБА_1 є саме незаконність оскаржуваноо наказу про звільнення, а помилкове твердження суду першої інстанції не правильне по суті вирішення спору не впливає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко