Провадження № 2/235/813/22
Справа № 235/1050/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Овчаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молчанова Наталія Володимирівна, до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі - ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21 жовтня 2013 року по 15 листопада 2021 року, звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП.

В день звільнення відповідач не провів із ним остаточного розрахунку, у зв`язку з чим на день подачі позову утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 131 367 грн.

Просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 16 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив, в якому послався на те, що не визнає позовні вимоги, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі є безпідставними, оскільки звільнення позивача за власним бажанням здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства. Позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні, було нараховано: за грудень 2019 року - після обов`язкових утримань до сплати 315,63 грн, за січень 2020 року - після обов`язкових утримань до сплати 8 638,30 грн, за лютий 2020 року - після обов`язкових утримань до сплати 10 400,35 грн, за березень 2020 року - після обов`язкових утримань до сплати 9 799,42 грн, за квітень 2020 року - після обов`язкових утримань до сплати 10 965,07 грн, за квітень 2021 року - після обов`язкових утримань до сплати 1 572,55 грн, за травень 2021 року - після обов`язкових утримань до сплати 6 672,92 грн, за липень 2021 року - після обов`язкових утримань до сплати 2 977,05 грн, за серпень 2021 року - після обов`язкових утримань до сплати 1 061,75 грн, всього 52 403,04 грн. Даний факт підтверджується довідкою № 123 від 11.03.2022 року, яка додана позивачем та видана відповідачем. Довідки, видані ДП «ВК «Краснолиманська», свідчать лише про нараховані розміри заробітною платні, та не несуть в собі будь-якого доказового значення щодо їх виплати чи не виплати. Будь-яких інших доказів на підтвердження невиплати заробітної платні позивачем не надано. При звернені до суду позивач зазначив, що заборгованість по заробітній платі складає 131 367 грн. Зазначену суму позивач отримав внаслідок віднімання суми виплаченої заробітної плати (у період з 01.10.2020 по 01.09.2021 - 64 924 грн, згідно виписки з Приват24) від суми доходів з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі по тексту - ДРЗОДСС) у період часу з 01.10.2020 по 01.09.2021 року (196 291 грн, згідно Форми ОК-5).

Однак, позивач нехтує тим, що у реєстрі застрахованих осіб ДРЗОДСС зазначаються відомості про суми заробітку для нарахування соціальних виплат (у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) і страховий стаж, тобто ті які містять у собі обов`язкові утримання до сплати (податки та збори). Сума виплаченої заробітної плати, які отримав Позивач із виписки мобільного додатку «Приват24», не містять у собі обов`язкові утримання до сплати (податки та збори).

Виходячи із обставин викладених у позовній заяві, можна вважати, що останні виплати заборгованості заробітної плати позивачу здійснювалися лише до 01.09.2021 року. Позивач надав роздруківку із мобільного додатку «Приват24» у якій містяться відомості з приводу того, що йому здійснювалися виплати заробітної плати у листопаді та грудні 2021 року. Підраховуючи лише зазначені у наданій позивачем роздруківці з «Приват24» суми, у період листопада-грудня 2021 року можна отримати суму 54 239,82 грн.

15.11.2021 року позивачу відповідно до вимог ч.1 ст.38 КЗпП України п.п.2.26, 2.27, ч.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Мінсоцзахисту України від 29.07.93 р. № 58, була видана трудова книжка та отримана заява від позивача про виплату всіх сум при звільненні. В заяві, наказі про звільнення від 15.11.2021 року вимоги про остаточний розрахунок теж не має. У день звільнення позивач не працював, перебував у відпустці. Підприємством було проведено розрахунок середнього заробітку позивача у відповідності до постанови КМУ № 100. Середньоденний заробіток позивача складає за останні два місяці 1 227,76 грн.

Представником відповідача 23.02.2022 року в приміщенні суду отримано ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви та доданих до неї матеріалів. За таких обставин вважав, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з наступного дня отримання відповідачем позовної заяви - 24.02.2022 року. Разом з тим, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Виходячи з цих принципів, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП. На сьогоднішній день на ДП «ВК «Краснолиманська», як і на багатьох вугледобувних підприємствах регіону, склалася складна економічно-фінансова ситуація, яка спричинила простій на підприємстві починаючи з 19.12.2019 року, про що виданий наказ від 19.12.2019 року № 875. На час простою до роботи залучаються лише працівники, які мають бути задіяні у роботах з підтримки життєдіяльності підприємства, а саме роботоспроможності гірничошахтного устаткування, попередження затоплення гірничих виробок тощо. На момент звільнення позивач знав, в якому важкому фінансовому стані знаходиться підприємство. В свою чергу підприємство, незважаючи на таке становище, проявило належну дбайливість до позивача, погодившись зі ст.44 КЗпП України. Ситуація додатково погіршується оголошенням карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу КОВІД-19. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Адміністрацією та представниками законно обраної профспілкової організації підприємства починаючи з грудня 2019 року вживаються всі можливі заходи в межах чинного законодавства для вирішення питання щодо погашення заборгованості з виплати заробітної плати шахтарям. Звернення неодноразово були направлені, зокрема, до Президента України, Прем`єр-міністра України, Голови Донецької Обласної Державної адміністрації, Міністра енергетики та захисту довкілля України, Голови Служби безпеки України. Враховуючи фактичні обставини справи, відповідачу вкрай важко виконувати в повному обсязі вимоги статей 116, 117 КЗпП України і вважав ці обставини, як форс- мажорні (не з вини підприємства). Разом із тим при розгляді даної справи відповідач просив взяти до уваги і такі обставини, що не з вини підприємства виникла непереборна сила, що розуміється як надзвичайна і невідворотна за даних умов подія (форс-мажорна обставина, як вимушений простій на підприємстві). Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» з 21 жовтня 2013 року (наказ № 3664/к від 21.10.2013р.) по 15 листопада 2021 року (наказ № 2960/к від 15.11.2021р.), звільнений за власним бажанням за ч.1 ст.38 КЗпП (а.с.9-11).

Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначної законом.

Згідно ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» № 123 від 11.03.2022р. заборгованість з виплати заробітної плати перед ОСОБА_1 складає за грудень 2019 року - квітень 2020 року, квітень 2021 року - травень 2021 року, липень 2021 року - серпень 2021 року в сумі 52 403,04 грн після утримання обов`язкових податків та зборів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Доказів того, що заборгованість по заробітній платі виплачена позивачу відповідачем, суду надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право позивача на отримання заробітної плати було порушено відповідачем і підлягає захисту судом шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі за період: грудень 2019 року - квітень 2020 року, квітень 2021 року - травень 2021 року, липень 2021 року - серпень 2021 року в сумі 52 403,04 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про присудження працівникові виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню в межах заробітної плати за один місяць - серпень 2021 року в сумі 1 061,75 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Частина 1 ст.47 КЗпП України зобов`язує власника або уповноважений ним орган в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1). При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2).

Як зазначено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коди ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Позивач у день звільнення не працював, перебував у відпустці, що підтверджується довідкою про відмітки позивача від 11.03.2022р. 31 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведенням повного розрахунку при звільненні, яку отримано відповідачем 9 лютого 2022 року, отже, зобов`язаний був виплатити всі суми, що належать позивачу, не пізніше 10 лютого 2022 року, у зв`язку з чим підлягає цивільній відповідальності, що передбачена ст.117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» № 124 від 11 березня 2022р. середньоденний заробіток ОСОБА_1 , який працює на ДП «ВК «Краснолиманська», розрахований згідно постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., становить 818,51 грн.

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен сплатити відповідач на користь позивача за період з 10 лютого 2022 року по 18 березня 2022 року, становить 21 281,26 грн (818,51 грн х 26 робочі дні), де 818,51 грн - середньоденний заробіток позивача на підприємстві, 26 днів - кількість робочих днів затримки виплати заробітної плати, з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів і підстав для зменшення цієї суми суд не вбачає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду надані наступні документи: копії договору про надання правничої(правової) допомоги № 01/01/22, укладеного 5 січня 2022 року між Адвокатським бюро «Молчанової Наталії», в особі керуючого бюро - адвоката Молчанової Н.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, та ОСОБА_1 , розрахунку витрат на правову допомогу по договору правової допомоги № 01/01/22, від 5 січня 2022 року; акту наданих послуг до договору № 01/01/22, від 5 січня 2022 року, розрахункової квитанції від 05.01.2022 про сплату за договором правової допомоги № 01/01/22, від 5 січня 2022 року в сумі 5 000 грн.

Процесуальним законодавством передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати, понесені стороною у зв`язку з наданням йому правної допомоги адвокатом.

З урахуванням вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 40,70%, з розрахунку 181 031 грн - 100%, 73 684,30 грн - х%, х = 73 684,30 грн х 100% : 181 031 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2 035 грн, з розрахунку 40,70% х 5000 грн : 100%.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача, а сплачений при зверненні до суду судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Згідно п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

З урахуванням вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог про стягнення заробітної плати становить 39,89%, з розрахунку 131 367 грн - 100%, 52 403,04 грн - х%, х = 52 403,04 грн х 100% : 131 367 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 395,87 грн, з розрахунку 39,89% х 992,40 грн : 100%.

З урахуванням вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 42,85 %, з розрахунку 49 664 грн - 100%, 21 281,26 грн - х%, х = 21 281,26 грн х 100% : 49 664 грн.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 425,24 грн, з розрахунку 42,85% х 992,40 грн : 100%.

Відповідно до ст.ст.47, 94, 115-117 КЗпП України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє адвокат Молчанова Наталія Володимирівна, до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (м. Родинське Донецької області, вулиця Перемоги, 9, ) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період: грудень 2019 року - квітень 2020 року, квітень 2021 року - травень 2021 року, липень 2021 року - серпень 2021 року в сумі 52 403 (п`ятдесяти двох тисяч чотирьохсот трьох) гривень 04 копійок без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 лютого 2022 року по 13 березня 2022 року в сумі 21 281 (двадцяти однієї тисячі двохсот вісімдесяти однієї) гривень 26 копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, на відшкодування сплаченого судового збору 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 24 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 035 (двох тисяч тридцяти п`яти) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» в дохід держави судовий збір в розмірі 395 (трьохсот дев`яноста п`яти) гривень 87 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині присудження виплати заробітної плати за серпень 2021 року в сумі 1 061 (однієї тисячі шістдесяти однієї) гривні 75 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Г.В. Назаренко