Справа № 462/2069/21
УХВАЛА

21 березня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого-судді: Кирилюка А.І., при секретарі: Антощук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові скаргу ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича,

встановив:

Скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просить зупинити стягнення, яке здійснюється на підставі виконавчого документа та відкласти провадження виконавчих дій до вирішення по суті скарги, скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А, від 10.01.2022 року в рамках виконавчого провадження №68037365 та зобов`язати останнього повернути виконавчий документ, зокрема, виконавчий лист №462/2069/21 разом з зняттям арешту, накладеного на майно (кошти) боржника, виключенням відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення, на підставі абз.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що він 13.01.2022 року отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про арешт його коштів. Стверджує, що приватному виконавцю заборонено накладати арешт на рахунок боржника, на який надходять пенсійні виплати, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а оскільки він є непрацюючим, пенсіонером, такий вид соціальної виплати є єдиним джерелом його доходу та існування, тому накладений приватним виконавцем арешт підлягає зняттю, оскільки рахунок боржника має спеціальний режим використання та здійснювати звернення стягнення на такі кошти заборонено. Також, зазначає, що з пенсій може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру. Крім цього, вказує, що виконавчий лист №462/2069/21 було видано Залізничним районним судом м.Львова передчасно, а відтак, постанови приватного виконавця є незаконними, оскільки порушено його право на апеляційне оскарження, з огляду на те, що рішення Залізничного районного суду м.Львова, яке стало підставою для видачі виконавчого листа оскаржено, а відтак, з огляду на викладене вище, просить скаргу задовольнити.

У поданому запереченні на скаргу, адвокат Віталій Репак, який діє в інтересах приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. зазначив про безпідставність доводів скаржника, з огляду на наступне. 10.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в тому числі АТ КБ «Приватбанк» для виконання. У вказаній постанові виконавцем зазначено про необхідність накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках у банках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 . Здійснюючи виконання постанови Акціонерне товариство «Приватбанк» через АСВП шляхом інформаційної взаємодії за допомогою прикладного програмного інтерфейсу інформаційних систем банків повідомило про накладення арешту на кошти боржника. Також зазначено, що на рахунках недостатньо коштів для виконання даної постанови. Тобто Акціонерне товариство «Приватбанк», визначивши статус рахунку боржника ОСОБА_1 , вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому. Акціонерним товариством «Приватбанк» при прийнятті оскаржуваної постанови до виконання не було повідомлено приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про спеціальний режим рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , а також про заборону законом звернення стягнення на такий рахунок. Скаржник не звертався до приватного виконавця із заявою про неможливість накладення арешту на його рахунок у зв`язку із його спеціальним режимом використання, а також з проханням зняти такий арешт у зв`язку з цим, Крім цього, документальне підтвердження що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом приватному виконавцеві не було надано. Скаржник зазначає про те, що він скористався правом на апеляційне оскарження судового рішення після набрання ним законної сили та мотивуючи свою вимогу щодо зобов`язання приватного виконавця повернути виконавчий лист зазначає про те, що згідно із п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, при цьому не вказує, що є підставою для звернення суду до приватного виконавця із вимогою про повернення виконавчого документа стягувачеві. Навіть у випадку подання апеляційної скарги на рішення суду після набрання ним законної сили та відкриття судом апеляційного провадження виконавче провадження не підлягає закінченню. Зобов`язання виконавця повернути виконавчий документ до суду не перебуває у прямому взаємозв`язку із оскаржуваною постановою про арешт коштів. Також, скаржником не доведено в чому проявляється порушення його прав чи свобод. Законодавець передбачив судовий контроль щодо виконання судових рішень з метою недопущення зловживання правами та додержанням відповідних обов`язків виконавцем та сторонами виконавчого провадження. Крім цього, адвокат подав заяву, в якій просить стягнути судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень, надаючи при цьому документальне підтвердження таких. /а.с.21-30,36-41/

Скаржник в свою чергу подав пояснення на заперечення, в якій зазначив про те, що приватному виконавцю не передбачається право на адвоката, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» таке не передбачено. Заперечив проти стягнення з нього судових витрат, в зв`язку з недоведеністю понесення таких належним документальним підтвердженням. Крім цього надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі та просив стягнети з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. понесені ним судові витрати за надання правової допомоги. /а.с.57-63/

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. та скаржника ОСОБА_1 , оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань до суду не подали, однак їхня неявка не є перешкодою для розгляду скарги по суті, відповідно до вимог ст.450 ЦПК України.

Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні ВП №68037365 в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. перебуває виконавчий лист №462/2069/21, виданий 01.12.2021 року Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів в сумі 13 400, 00 грн.; 4 567, 64 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами; судового збору в розмірі 908, 00 грн. /а.с.27,28/

10.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про арешт коштів боржника. /а.с.29/

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частині першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти боржника.

Частиною першою статті 18 Закону «Про виконавче провадження» встановлено, що на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою статті 18 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої - четвертої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

10.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пицем А.А. винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано банкам, в тому числі АТ КБ «Приватбанк» на виконання. У вказаній постанові виконавцем зазначено про необхідність накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках у банках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 .

Здійснюючи виконання постанови Акціонерне товариство «Приватбанк» через АСВП шляхом інформаційної взаємодії за допомогою прикладного програмного інтерфейсу інформаційних систем банків повідомило про накладення арешту на кошти боржника. Також зазначено, що на рахунках недостатньо коштів для виконання даної постанови.

Тобто Акціонерне товариство «Приватбанк», визначивши статус рахунку боржника ОСОБА_1 , вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому.

Акціонерним товариством КБ «Приватбанк» при прийнятті оскаржуваної постанови до виконання не було повідомлено приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про спеціальний режим рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , а також про заборону законом звернення стягнення на такий рахунок.

Скаржник не звертався ні до приватного виконавця, ні до банку із заявою про неможливість накладення арешту на його рахунок у зв`язку із його спеціальним режимом використання, а також з проханням зняти такий арешт у зв`язку з цим, Крім цього, документальне підтвердження що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом не було надано. Під час розгляду заяви скаржником ОСОБА_1 була подана довідка АТ КБ «Приватбанк» від 09.02.2022 року (а.с. 59) про заарахування на рахунок НОМЕР_1 пенсійних виплат в період квітня 2021 року по січень 2022 року. Разом з тим такий факт, не спростовує правомірність дій приватного виконавця з винесння постанови про арешт коштів боржника від 10.01.2022 року, а може розгядатись лише в контексті претензій до дій банку.

Відповідно до частини другої-четвертої ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц(провадження № 61-10611св20) та від 24 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц (провадження № 61-14725св20).

З наведеного вбачається, що виконавець накладає арешт на всі рахунки боржника, що ним виявлені в ході примусового виконання рішення, а банк в свою чергу самостійно визначає режим рахунку та приймає рішення про накладення арешту на такий рахунок. Більше того, приписами законодавства передбачено можливість зняття арешту з рахунку боржника у разі, якщо з`ясується, що такий рахунок має спеціальний режим.

В поданій скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що він скористався правом на апеляційне оскарження судового рішення після набрання ним законної сили та мотивуючи свою вимогу щодо зобов`язання приватного виконавця повернути виконавчий лист зазначає про те, що згідно із п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, при цьому не вказує, що є підставою для звернення суду до приватного виконавця із вимогою про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Навіть у випадку подання апеляційної скарги на рішення суду після набрання ним законної сили та відкриття судом апеляційного провадження виконавче провадження не підлягає закінченню.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, з аналізу зазначеної вище правової норми слід дійти до висновку про те, що лише у випадку встановлення факту порушеного права скаржника суд зобов`язує виконавця усунути допущені порушення. Тобто, в першу чергу між неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю та діями, що оскаржують ся та заходами, які зобов`язують вчинити виконавця має бути прямий зв`язок. Однак, зобов`язання виконавця повернути виконавчий документ до суду не є у прямому взаємозв`язку із оскаржуваною постановою про арешт коштів.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необгрунтованість та недоведеність поданої скарги, а відтак, така не підлягає до задоволення. Також суд першої інстаннції позбавлений процесуальних повноважень до зупинення стягнення на підставі виконавчого документа під час здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VII ЦПК України).

Крім цього, суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат враховує положення 452 та п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, відповідно до якого розмір таких витрат має бути обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а тому, приходить до висновку про часткове стягнення з скаржника на користь приватного виконавця 1887,56 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені останнім у зв`язку з розглядом скарги.

Разом з тим, скаржником не було зазначено суму, не долучено доказів на підтвердження понесених судових витрат, про які останній зазначає в письмових поясненнях. Крім того, в задоволенні скарги судом відмовлено в повному обсязі, відтак в стягненні таких витрат слід відмовити.

Керуючись ст.258-259, 263-268, 272, 353, 355.447-453 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича 1887 гривень 56 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Скаржник: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 /

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович /місцезнаходження: м.Львів, вул.Янева, 23, офіс 1, під`їзд 1, РНОКПП НОМЕР_3 /

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя