ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що нею за договором купівлі-продажу у відповідача було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки після укладення договору купівлі-продажу відповідач не виселяється з вказаної нерухомості, що унеможливлює нормальне користування власністю та порушує її право власності нерухомим майном.

Враховуючи викладене, позивачка просила усунути їй перешкоду у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме, усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки відповідач відчужив квартиру за правочином який наразі є дійсним і в якому погоджено сторонами механізм та строки звільнення нерухомості попереднім власником, який в свою чергу не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із нею не пов`язаний, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у спірній квартирі знаходяться речі відповідача, а саме: міжкімнатні двері, шпалери, вмонтовані освітлювальні прилади та інші предмети інтер`єру, які є невід`ємними від даної квартири.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу квартири від 31 липня 2019 року, ОСОБА_3 набула у власність у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

У п.10 вказаного договору сторонами погоджено, що до 31 липня 2019 року квартиру буде повністю звільнено ОСОБА_1 від належних йому речей для безперешкодного користування ОСОБА_3 нерухомим майном.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто, аналіз вказаних норм вказує на те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю на підставі приписів ЦК України.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Встановивши, що відповідач відчужив квартиру за правочином який наразі є дійсним і в якому погоджено сторонами механізм та строки звільнення нерухомості попереднім власником, який в свою чергу не є членом сім`ї позивачки, спільним побутом із нею не пов`язаний, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апелянта в скарзі про те, що у спірній квартирі знаходяться речі відповідача - колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано жодного належного та допустимого доказу на спростування заявлених позовних вимог.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко