ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/332/22 Справа № 204/5393/21 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Кабінету Міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про забезпечення права на звернення до суду шляхом відкриття провадження, встановлення факту невиконання повноважень та завдання матеріальної та моральної шкоди внаслідок нездійснення правосуддя, зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Кабінету Міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про забезпечення права на звернення до суду шляхом відкриття провадження, встановлення факту невиконання повноважень та завдання матеріальної та моральної шкоди внаслідок нездійснення правосуддя, зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про забезпечення права на звернення до суду шляхом відкриття провадження, встановлення факту невиконання повноважень та завдання матеріальної та моральної шкоди внаслідок нездійснення правосуддя, зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів. Позовну заяву ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів залишено без руху (а.с.24-27).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с.46).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву, оскільки ним дотримані вимоги норм цивільно-процесуального законодавства при зверненні до суду з позовом (а.с.48-52).

13 грудня 2021 року відповідач Кабінет Міністрів України в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін. Зазначали, що ухвала Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року є законною і обґрунтованою та такою, що прийнята згідно вимог законодавства.

Інші учасники справи своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалися.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем недоліки позовної заяви не усунуті.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, Кабінету Міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про забезпечення права на звернення до суду шляхом відкриття провадження, встановлення факту невиконання повноважень та завдання матеріальної та моральної шкоди внаслідок нездійснення правосуддя, зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про забезпечення права на звернення до суду шляхом відкриття провадження, встановлення факту невиконання повноважень та завдання матеріальної та моральної шкоди внаслідок нездійснення правосуддя, зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, перерахування коштів залишено без руху для зазначення позовних вимог, які заявляються до відповідачів в особі Кабінету Міністрів України, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації; наведення обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги, з зазначенням та наданням всіх доказів, що підтверджують кожну з цих обставин; конкретизацією позовних вимог в частині зазначення сум, які заявляються до стягнення окремо, їх обґрунтованого розрахунку та загальної ціни позову; наведення підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали; надання документів, що підтверджують його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Благодійного фонду «Екологія-Геос» на момент пред`явлення позову (а.с.24-27).

На виконання ухвали про залишення позову без руху, 13 вересня 2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про відкриття провадження, до якого додано довіреності, якими підтверджуються повноваження ОСОБА_1 представляти інтереси третіх осіб, зазначено обставини поданого ним позову (а.с.29-36).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу (а.с.46).

За положеннями ст.ст.55,124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 4.12.95 у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 Конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 98 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_2 , виходив з того, що останній не надав суду докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Таким чином, ЦПК України встановлює обов`язок позивача зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд - обов`язок безпосередньо дослідити докази під час розгляду справи, однак, не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності та допустимості цих доказів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Необхідні для вирішення справи докази можуть бути долучені до початку розгляду справи по суті, зокрема у підготовчому засіданні, а недоведеність тієї чи іншої вимоги, чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може бути підставою для відмови у задоволенні позову чи окремих позовних вимог при вирішенні справи по суті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві з підстав не зазначення ним ціни позову є формальною підставою для застосування судом ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув заяву.

Враховуючи те, що вищезазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яку відповідно до ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров