Номер провадження: 22-ц/813/142/22
Номер справи місцевого суду: 496/2157/19
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Дубрянської Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з заявою в якій просив встановити юридичний факт вірного написання імені заявника на українській мові у перекладі з в`єтнамської мови у наступному вигляді: прізвище - « ОСОБА_3 », ім`я - « ОСОБА_4 » та встановити юридичний факт, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком, а громадянка В`єтнаму ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю громадянина В`єтнаму ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записаного у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 17.11.2006 року, як ОСОБА_6 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що у заявника, на той час громадянина В`єтнаму, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (батько) та громадянки В`єтнаму ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати), під час їхнього перебування в Україні (у м. Кривий Ріг) ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син. Заявник з громадянкою ОСОБА_5 звернулись до Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, яким було вчинено актовий запис № 100 від 17.11.2006 р. про народження у них дитини, та видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . У вказаному Свідоцтві у графі «батько» прізвище заявника зазначено як: « ОСОБА_7 », ім`я: « ОСОБА_8 », прізвище дитини (сина) також зазначено як: « ОСОБА_7 », ім`я: « ОСОБА_9 ». Однак, прізвище заявника: « ОСОБА_7 », а також ім`я: « ОСОБА_8 » у Свідоцтві вказано не вірно, що пов`язано з неточністю їх перекладу з в`єтнамської мови на українську, та низьким рівнем володіння українською мовою заявника на час вчинення згаданого актового запису і видачі Свідоцтва.

Вірним написанням на українській мові прізвища та імені заявника є: прізвище « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_10 ».

Всі документи, що передбачені законодавством України, та які ідентифікують заявника як фізичну особу та громадянина України, внаслідок чого дозволяють останньому мати відповідні права та обов`язки, оформлені на ім`я: « ОСОБА_1 ».

Вірним написанням на українській мові прізвища та імені сина заявника, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Кривий Ріг є: прізвище « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_9 ».

У зв`язку із цим, документи, що передбачені законодавством України, та які ідентифікують його як фізичну особу та громадянина, внаслідок чого дозволяють йому мати відповідні права та обов`язки, оформлені на ім`я: « ОСОБА_2 ».

З метою приведення даних документів, що підтверджують родинний зв`язок між заявником та його сином, а саме Актового запису № 100 від 17.11.2016 р. та Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.10.2006 р., у відповідність з даними, вказаними у інших документах (отриманих пізніше), зокрема, щодо вірного написання на українській мові прізвища та імені заявника - « ОСОБА_1 », та сина - « ОСОБА_2 », заявник звернувся до органів реєстрації актів цивільного стану для внесення відповідних змін. Однак, Висновком від 27.02.2013 р. відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (далі - відділ РАЦС) відмовлено у задоволенні прохання у зв`язку із розбіжностями у поданих заявником та наявних у відділу РАЦС документах (копія додається). Крім того, зазначений Висновок відділу РАЦС містить примітку щодо можливості оскарження наданої відмови до суду.

Оскільки вирішити зазначені питання позасудовим способом неможливо, представник заявника звернувся до суду з відповідною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту вірного написання імені заявника на української мові у перекладі з в`єтнамської мови у наступному вигляді: прізвище - « ОСОБА_3 », ім`я - « ОСОБА_10 », встановлення факту, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком, а громадянка В`єтнаму ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю громадянина В`єтнаму ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записаного у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 17.11.2006 року. як ОСОБА_6 .

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини справи та наведені дані свідчать про відсутність лише формальних помилок, які були створенні при перекладі правовстановлюючих документів, адже в цілому не збігаються в тому числі не тільки написання імен, а і дати народження осіб, та стать.

Короткий зміст вимог апеляційних скарги

20.11.2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Шарандак Андрієм Андрійовичем засобами поштового зв`язку KissExpress подано апеляційну скаргу на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає:

-під час проведення державної реєстрації сина ОСОБА_2 (через 10 років після народження) заявником ОСОБА_1 не підписувалось жодного документу, оскільки він не володів українською мовою та не знав вимог законодавства, внаслідок чого відповідні документи заповнювались іншими особами. Крім того візуальне порівняння підписів заявника у належних йому паспортних (й інших) документах та на документах, використаних Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції під час проведення державної реєстрації народження та вчинення актового запису № 100 від 17.11.2006 року - вказує на їх очевидну відмінність.

-суд першої інстанції дійшов хибного висновку про розбіжності у даті народження ОСОБА_1 , оскільки примітка про правильну дату зазначена на сторінці 7 паспорту № НОМЕР_2

-також суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що всі наступні переклади імені та прізвища заявника, які були зроблені різними перекладачами - українського та в`єтнамського походження, у різний час у різних варіантах - як з в`єтнамської мови на українську, так і з англійської мови на українську, що наявні в матеріалах справи, містять виклад імені заявника саме як ОСОБА_1

-Зазначає, що всі інші діти (троє) носять прізвище батька - ОСОБА_3 , а у свідоцтвах про народження цих дітей (копії наявні в матеріалах справи), зазначені обставини ставлять старшого сина заявника - ОСОБА_2 у дискримінаційне положення порівняно з іншими дітьми, у зв`язку з неможливістю у подальшому реалізовувати належні йому особисті немайнові та майнові права, які походять з родинних зв`язків.

-рішення суду ґрунтується на доводах Покровського районного у м. Кривому Розі відділу ДРАЦС без належної перевірки та надання правової оцінки вказаним обставинам, зокрема з посиланням на незасвідчені належним чином документи, а саме: медичне свідоцтво про народження № 2863 від 25 липня 2001 року і медичну довідку про перебування дитини піж наглядом лікувального закладу № 17 від 08 листопада 2006 року.

-апелянт просить суд звернути також увагу на те, що стать дитини у зазначеній медичній довідці № 17 обрано не особою, що заповнила довідку а друкарським способом, ще до її заповнення.

ОСОБА_1 вважає, що враховуючи не дослідження належним чином інформації покладеної в основу позиції у справі зацікавленої сторони в особі Покровського районного у м. Кривому Розі відділу РАЦС з одного боку, та невжиття необхідних заходів для перевірки і встановлення обставин. Які мають значення для справи, вказує на невідповідність дій суду першої інстанції вимогам ч. 6 статті 81 та ч. 2 статті 89 ЦПК України, а також гарантіям встановленим статтею 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

20.04.2021 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції подано відзив на апеляційну скаргу.

Покровський районний у м. Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що зводиться до переоцінки доказів, а тому не підлягає задоволенню.

Заінтересована особа зазначає, що судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, досліджено всі докази та вірно прийнято рішення про відсутність підстав для задоволення вимог, викладених у заяві щодо встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення.

Крім того, Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції вказується, що у копії медичного свідоцтва про народження №2863 від 25 липня 2001 року та у копії медичної довідки № 17 від 08 листопада 2006 року про перебування дитини під наглядом лікувального закладу, які були надані до суду, стать новонародженої дитини вказана жіноча, в той час як стать начебто заінтересованої особи, ОСОБА_2 , по справі є чоловіча. Крім того, відповідно до законодавства, саме вказана особа спочатку має звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питань внесення змін до актового запису про народження в частині внесення змін у графу стать дитини. І тільки після цього у разі вирішення питання по суті або відмови у задоволенні заявлених вимог, встановлювати ті чи інші факти, що мають юридичне значення.

Заінтересованою особою також зазначено, що документи, які були надані Покровським районним у місті Кривому розі ВДРАЦС, а саме копії паспортів батьків дитини з перекладом на українську мову та нотаріальним засвідченням, копії їх посвідок на постійне проживання, медичне свідоцтво про народження та медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу на теперішній час знищені у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання, про що свідчить відповідний акт, який складений відповідно до вимог чинного законодавства. А збереглися лише копії, після надання їх до Окружного Одеського адміністративного суду.

20.04.2021 року Біляївським міськрайонним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що заінтересована особа вважає рішення Біляївського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2020 року законним, обґрунтованим, прийнятим із з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та таким, що ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права.

На думку Відділу апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що в документах, на підставі якого проводилась державна реєстрація народження, а саме: медичному свідоцтві про народження №2863 від 25 липня 2001 року, яке видане Комунальним закладом м. Кривого Рогу «Міська лікарня №1» в медичній довідці № 17 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 08 листопада 2006 року, яка видана Комунальним закладом м. Кривого Рогу «Міська лікарня №9» та в самому актовому записі про народження № 100 від 17 листопада 2006 року, який було складено Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського області зазначено, що була народжена дитини жіночої статі, а не чоловічої.

Біляївський МВ ДРАЦС не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що під час проведення державної реєстрації народження дитини апелянт не підписував жодного документу, оскільки не володів українською мовою та не знав законодавства внаслідок чого документи заповнювались іншими особами, оскільки спростування факту належності підпису конкретній особі, можливе лише шляхом дослідження на основі спеціальних знань - проведення експертизи. В той же час заявником не було подано клопотання про проведення почеркознавчої експертизи або висновок експерта для підтвердження зазначеного ним факту.

Отже, на думку Відділу, державна реєстрація народження дитини проведена з додержанням норм чинного законодавства, на підставі наданих до відділу документів, з підписами на підтвердження достовірності зазначених в них відомостей щодо документів обох батьків дитини, актовий запис складено на дитину жіночої статі у відповідності до наданих медичних документів, достовірність яких також не викликало жодних сумнівів при здійсненні державної реєстрації народження дитини. В той же час, в заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення та в апеляційний скарзі заявник наголошує на тому, що в нього син, проте до суду не було надано жодних доказів, які підтверджували, що була народжена дитина чоловічої статі. Відповідно до п. 4.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану. Їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, поновлені актові записи цивільного стану підлягають анулюванню, якщо їх складання було проведено всупереч зібраним матеріалам або з порушенням встановленого порядку поновлення актових записів цивільного стану. Таким чином, заявник, заявляючи про те, що документи, на підставі яких була проведена державна реєстрація не відповідають вимогам чинного законодавства, фактично стверджує, що такий запис має бути анульовано.

Біляївський відділ ДРАЦС звертає увагу апеляційного суду на той факт, що суд першої інстанції при постановленні рішення прийняв той факт, що при здійсненні реєстрації народження позивача його батьками були надані документи, які посвідчують їх особи, а саме копію паспорта батька дитини, на той час громадянина В`єтнаму, з перекладом їх з англійської, а не з в`єтнамської на українську мову, яка зроблена перекладачем Кiкоть С.І., справжність підпису якого завірена приватним нотаріусом Дацько Я.О. та посвідка на постійне проживання на ім`я батька, при цьому в вказаних документах ім`я та прізвище батька позивача були зазначені як ОСОБА_11 . Також були надані паспорт матері дитини, на той час громадянки В`єтнаму, з перекладом їх з англійської, а не з в`єтнамської на українську мову, яка зроблена перекладачем Кiкоть С.І., справжність підпису якого завірена приватним нотаріусом Дацько Я.О. та посвідка на постійне проживання на ім`я матері, при цьому у вказаних документах ім`я та прізвище матері позивача були вказані як ОСОБА_5 , а дата народження вказана як ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заявником суду не надано жодних доказів стосовно спростування вірності дати народження матері, ОСОБА_5 , адже дата її народження була зазначена в актовому записі про народження відповідно до наданих при державній реєстрації народження документів, а саме: паспорта, посвідки на постійне проживання, заяви № 102 вiд 08.11.2006 р. про реєстрацію народження з пропуском строку, яка була підписана особисто матір`ю дитини та заяви № 232/04-50 від 17.11.2006 р. про визнання батьківства, яка була підписана особисто матір`ю та батьком дитини.

Заявник не надав належних, допустимих і в своїй сукупності достатніх доказів на підтвердження викладених ним фактів. З огляду на вищевикладене, на думку Вiддiлу, суд першої інстанції з`ясував всі обставини, що мають значення для справи. Таким чином, Вiддiл вважає, що суд першої інстанції дослідив всі докази та дійшов вірного та об`єктивного висновку про відсутність підстав задоволення вимог, викладених у вищевказаної заяві щодо встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Шарандак Андрія Андрійовича на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.02.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 подану через представника - адвоката Шарандака Андрія Андрійовича на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Біляївський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільно стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення - було відкрито.

Ухвалою від 23.02.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду на 01 квітня 2021 року на 10:30 год.

Розгляд справи було неодноразово відкладено, та призначено розгляд справи на 17.03.2022 року о 12:40 год.

17.03.2022 року в судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не подавали.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що встановлення вірного написання імені заявника на українській мові у перекладі з в`єтнамської мови у наступному вигляді: прізвище - ОСОБА_3 , ім`я - ОСОБА_4 не вдається можливим оскільки з наданих до суду копії паспорта серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого органом 5102 та копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 виданого Біляївським РВ ГУДМС від 05.07.2016 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оригіналу паспорту Соціальної Республіки В`єтнам № N НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_12 , на другому аркуші зазначено дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 , на третьому - ІНФОРМАЦІЯ_1 , перекладу зазначеного паспорту Соціальної Республіки В`єтнам № N НОМЕР_5 в якому зазначено ім`я ОСОБА_1 на другому аркуші зазначено дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 , на третьому - ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається різниця дати народження зазначеної вище особи. Також до матеріалів справи додано копію паспорту MAI HONG SON № НОМЕР_6 , а його переклад виконано на ім`я ОСОБА_13 та зазначено номер паспорту НОМЕР_7 .

Окрім того, згідно свідоцтва про шлюб заявника серії НОМЕР_8 , який було видано 14.10.2005 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції на підтвердження складеного актового запису про шлюб № 1617 від 14.10.2005 р. прізвище нареченого зазначено « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_14 », по батькові « ОСОБА_15 », що не відповідає даним посвідки на постійне проживання, серія ДП номер 150841, видана УМВС України в Дніпропетровській області 28.04.2006 р., де в графі прізвище, ім`я та по батькові українською мовою зазначено « ОСОБА_16 ».

В документі, на підставі якого проводилась державна реєстрація народження, а саме: в медичному свідоцтві про народження № 2863 від 25 липня 2001 р., яке видане Комунальним закладом м. Кривого Рогу «Міська лікарня № 1», в медичній довідці № 17 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 08 листопада 2006 р., яка видана Комунальним закладом м. Кривого Рогу «Міська лікарня № 9» та в самому актовому записі про народження № 100 від 17 листопада 2006 року, який було складено Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зазначено, що громадянкою В`єтнаму, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була народжена дитина жіночої статі, а не чоловічої. А в заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення від ОСОБА_1 , є наголошення на те, що в нього син, до суду не надано жодних доказів, які підтверджували, що ОСОБА_5 народжувала дитину чоловічої статі.

Також, факт того, що громадянка В`єтнаму ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю громадянина В`єтнаму ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не можна встановити з наступних документів: посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_9 видано на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , переклад паспорту N НОМЕР_10 , яке також виконано на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки в даних документах вказанні різні дати народження, із заявленими вимогами заявника, вони не підтверджують вищезазначеного факту.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.02.2011 року на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" N 12 від 07.07.95 р., в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами - реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який-провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження; у зв`язку з усиновленням (удочерінням).

Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Право громадян на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Законі України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 7).

Рішенням Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 року було роз`яснено положення ст..55 Конституції України. У даному рішенні зазначено, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.

Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Частина перша статті 55 Конституції України відповідає зобов`язанням України, які виникли, зокрема, у зв`язку з ратифікацією Україною Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 1950 рік), що згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що встановлення вірного написання імені заявника на українській мові у перекладі з в`єтнамської мови у наступному вигляді: прізвище - Май, ім`я - ОСОБА_4 не вдається можливим оскільки з наданих до суду копії паспорта серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого органом 5102 та копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 виданого Біляївським РВ ГУДМС від 05.07.2016 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оригіналу паспорту Соціальної Республіки В`єтнам № N НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_12 , на другому аркуші зазначено дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 , на третьому - ІНФОРМАЦІЯ_1 , перекладу зазначеного паспорту Соціальної Республіки В`єтнам № N НОМЕР_5 в якому зазначено ім`я ОСОБА_1 на другому аркуші зазначено дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 , на третьому - ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається різниця дати народження зазначеної вище особи. Також до матеріалів справи додано копію паспорту MAI HONG SON № НОМЕР_6 , а його переклад виконано на ім`я ОСОБА_13 та зазначено номер паспорту НОМЕР_7 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки щодо розбіжності у даті народження ОСОБА_1 хибні, оскільки примітка про правильну дату зазначена на сторінці 7 паспорту № НОМЕР_2 .

Проте, вказана обставина не є підставою для задоволення вимоги заявника про встановлення факту з огляду на наступне.

Покровським районним у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) підтверджується наявність актового запису про народження (поновлений) № 100 від 17 листопада 2006 року, який складено на ОСОБА_17 (по батькові дитини не зазначено), ІНФОРМАЦІЯ_8 , стать дитини - жіноча. Державну реєстрацію народження було проведено з пропуском строку, даний актовий запис поновлено. Було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_11 .

Відповідно до даного актового запису про народження, походження дитини від батька визначалося за заявою жінки та чоловіка, які, на момент народження дитини, не перебували у шлюбі між собою.

У відповідності до ст. 126 Сімейного Кодексу України, для проведення даної реєстрації народження батьками були надані документи, які посвідчували їх - особи: паспорт заявника (батька дитини), громадянина В`єтнаму, тип Р, код держави VNM, номер НОМЕР_7 , виданий Посольством В`єтнаму в Україні у м. Києві 23.12.2003 р., з перекладом з англійської на українську мову, який зроблено перекладачем ОСОБА_18 , справжність підпису якого завірена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Дацько Ярославом Олексійовичем, 17 листопада 2006 року, зареєстровано в реєстрі за № 13198, саме в той день, коли було складено актовий запис про народження. Повне ім`я відповідно до даного перекладу заявника зазначено « ОСОБА_16 »; його посвідка на постійне проживання, серія НОМЕР_12 , видана УМВС України в Дніпропетровській області 28.04.2006 р., де в графі прізвище, ім`я та по батькові українською мовою зазначено « ОСОБА_16 ». Тобто переклад паспорту батька дитини в українському написанні повністю відповідав посвідці на постійне проживання, яка була заповнена українською мовою і розбіжностей чи невідповідностей паспорт та посвідка не мали; паспорт заявниці (матері дитини), громадянки В`єтнаму, тип Р, код держави VNM, номер НОМЕР_13 , виданий Посольством В`єтнаму в Україні у м. Києві 26.04.2004 р., з перекладом з англійської на українську мову, який зроблено перекладачем ОСОБА_18 , справжність підпису якого завірена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Дацько Ярославом Олексійовичем, 17 листопада 2006 року, зареєстровано в реєстрі за № 13197, в той день, коли було складено актовий запис про народження. Повне ім`я відповідно до даного перекладу матері зазначено « ОСОБА_5 », дата народження - « ІНФОРМАЦІЯ_9 »; її посвідка на постійне проживання, серія НОМЕР_9 , видана УМВС України в Дніпропетровській області 28.04.2006 р., де в графі прізвище, ім`я та по батькові українською мовою зазначено « ОСОБА_5 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Тобто вбачається той факт, що помилки спеціаліста під час складання актового запису про народження не було і всі дані про батьків дитини внесені у повній відповідності до їх паспортів та посвідок на постійне проживання.

Колегія суддів приймає до уваги також пояснення Покровського районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо того, що в заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення від ОСОБА_1 , є посилання на той факт, що невірне зазначення даних у свідоцтві пов`язано з неточністю їх перекладу з в`єтнамської мови на українську, але заявниками при державній реєстрації народження не було надано жодного документу, який би в оригіналі було складено в`єтнамською мовою. Оскільки у світі існує багато видів писемності (латиниця, кирилиця, ієрогліфи тощо), то для написання імен у паспортах для закордонних подорожей встановилася практика використання латиниці як найбільш розповсюдженого виду графічного зображення звуків. Так, для передачі звука «ш» використовується буквосполучення _«sh», для передачі звука «і» - латинська «і», для передачі звука «й» - латинські літери «j», «у», а для передачі звука «с» - виключно латинська літера «s» і жодної іншої. Таким чином, жодних порушень при перекладі паспорту батька дитини, Mai ОСОБА_8 ( ОСОБА_12 ) не має. Окрім того батьками дитини особисто було підписано заяву про визнання батьківства № 232/04-50 від 17.11.2006 р., в якій зазначені дані паспортів, які були надані ними під час державної реєстрації народження дитини.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що під час проведення державної реєстрації народження дитини заявник не підписував жодного документу, оскільки не володів українською мовою та не знав законодавства внаслідок чого документи заповнювались іншими особами, оскільки спростування факту належності підпису конкретній особі, можливе лише шляхом дослідження на основі спеціальних знань - проведення експертизи. В той же час заявником не було подано клопотання про проведення почеркознавчої експертизи ні в суді першої ані в суді апеляційної інстанції.

Згідно свідоцтва про шлюб заявника серії НОМЕР_8 , який було видано 14.10.2005 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції на підтвердження складеного актового запису про шлюб № 1617 від 14.10.2005 р. прізвище нареченого зазначено « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_14 », по батькові « ОСОБА_15 », що не відповідає даним посвідки на постійне проживання, серія ДП номер 150841, видана УМВС України в Дніпропетровській області 28.04.2006 р., де в графі прізвище, ім`я та по батькові українською мовою зазначено « ОСОБА_16 ».

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції в повному обсязі, та відхиляє доводи апеляційної скарги з наступних мотивів.

Верховним Судом України судам роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні;

3) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;

4) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

5) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При цьому суд звертає увагу, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достотними є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до частин четвертої, восьмої статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини. У разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта громадянина України.

За змістом пункту 24 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред`явленням паспорта та відповідно до законодавства, яке регулює порядок поновлення актових записів цивільного стану.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт вірного написання імені заявника на українській мові у перекладі з в`єтнамської мови у наступному вигляді: прізвище - « ОСОБА_3 », ім`я - « ОСОБА_4 » та встановити юридичний факт, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком, а громадянка В`єтнаму ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю громадянина В`єтнаму ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записаного у Свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 17.11.2006 року, як ОСОБА_6 . В заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення від ОСОБА_1 , наголошує на тому, що в нього син.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

В документі, на підставі якого проводилась державна реєстрація народження, а саме: в медичному свідоцтві про народження № 2863 від 25 липня 2001 р., яке видане Комунальним закладом м. Кривого Рогу «Міська лікарня № 1», в медичній довідці № 17 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 08 листопада 2006 р., яка видана Комунальним закладом м. Кривого Рогу «Міська лікарня № 9» та в самому актовому записі про народження № 100 від 17 листопада 2006 року, який було складено Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зазначено, що громадянкою В`єтнаму, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була народжена дитина жіночої статі, а не чоловічої.

При цьому доказів апеляційний суд звертає увагу також на той факт, що ОСОБА_2 не звертався в передбаченому законом порядку до органів РАЦСу з заявою про внесення змін до актового запису про народження в частині внесення змін у графу стать дитини, та висновки щодо встановлення факту статі дитини під час розгляду даної справи є передчасними.

Суд першої інстанції в цілому правильно визначив правову природу спірних правовідносин та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення фактів. Разом з цим апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність вимог заяви. З врахуванням зазначених вище норм матеріального права правильним в оцінці спірних правовідносин є висновок про те, що заявник не звертався до відповідних органів РАЦСу із заявою про реєстрацію факту народження та зміни запису статі народженого, а тому звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту народження у нього саме сина є передчасним та таким, що суперчить нормам чинного законодавства (пункт 7 частини першої вищенаведеної статті 256 ЦПК України 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що факт того, що громадянка В`єтнаму ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю громадянина В`єтнаму ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 також не є можливим встановити з наступних документів: посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_9 видано на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , переклад паспорту N НОМЕР_10 , яке також виконано на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки в даних документах вказанні різні дати народження, із заявленими вимогами заявника, (а саме відповідно до наданого заявником копії паспорту громадянки В`єтнаму № НОМЕР_14 ОСОБА_5 зазначено дату народженння - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26)), вони не підтверджують вищезазначеного факту.

Усе вище вказане в сукупності не дає суду підстав для задоволення заявлених вимог. Наведені дані свідчать про відсутність лише формальних помилок, які були створенні при перекладі правовстановлюючих документів, адже в цілому не збігаються в тому числі не тільки написання імен, а і дати народження осіб, та стать.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції» , національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Заявник не надав належних, допустимих і в своїй сукупності достатніх доказів на підтвердження викладених ним фактів. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного та об`єктивного висновку про відсутність підстав задоволення вимог, викладених у заяві щодо встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення і тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що окремі недоліки оскаржуваного судового рішення на вплинули на правильність правового результату вирішення справи апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.03.2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О. М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін