Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Колодич Ю.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 571/223/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , 1993 року народження, в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуваючи у шлюбі із відповідачем народила доньку ОСОБА_4 , 2020 року народження, яка схильна до респіраторних вірусних інфекцій. Позивач від 5 січня 2020 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Після розірвання шлюбу з відповідачем проживає з дитиною у житлі, що винаймає. Розмір її доходу, складає 860 грн. на місяць, що є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги не надає та приховує свій заробіток, що отримує на підприємстві «Kamitra ir Ko» в Литовській Республіці; крім того має у власності земельну ділянку. Посилаючись на зазначені обставини вважає, що відповідач достатньо забезпечений та має можливість сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 5000 грн. на утримання спільної доньки.

Ухвалою суду від 01 лютого 2022 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та зазначила, що проживають з відповідачем окремо, дитина проживає з нею у житлі, що вона винаймає. Самостійно забезпечити всім необхідним дитину не має можливості, оскільки перебуває по догляду за дитиною і не може влаштуватися на роботу, так як дитину не беруть до садочка. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному нею розмірі, оскільки він має таку можливість, працюючи за кордоном. Вказану обставину може підтвердити її брат, який працює там же.

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду відзив на позовну заяву та заяву, в якій клопотав про розгляд справи у його відсутність. У відзиві зазначив, що він та позивач перебували у шлюбі, у якому народилась донька. З метою забезпечення потреб сім`ї він змушений був знайти роботу за кордоном. У період його відсутності у вихованні дитини допомагала мати відповідача, а він повністю забезпечував сім`ю усім необхідним. Оскільки сім`я розпалась з вини дружини, вони вирішили проживати окремо, укладений шлюб розірвано судом 01.02.2022 року. Проте, незважаючи на цю обставину, він не відмовляється утримувати доньку матеріально, а також приймати участь у її житті та вихованні. Однак, розмір аліментів у сумі 5000 грн. вважає необґрунтованим, тому що його заробітна плата менша, аніж зазначена позивачем, оскільки позивач посилається на середню заробітну плату по підприємству. Окрім того, на підставі положень ст.182 СК України просить врахувати те, що на його має батьків пенсіонерів, а земельна ділянка, про яку зазначає позивач - подарована йому батьками, які там же і проживають, а тому, на його думку, наведене не може свідчити про високий рівень його матеріального становища, а тому погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивач додатково пояснила, що вважає поданий відзив необґрунтованим, тому, що не тільки його мати допомагає сім`ї, але і її також. Не погоджується з твердженням відповідача про те, що він добровільно утримує сім`ю, оскільки після розлучення, тобто, з лютого 2022 року він перестав утримувати сім`ю і вона змушена була просити кошти на господарські витрати, продукти харчування, окрім того, сплачує комунальні послуги та несе витрати з оплати за житло. За період після розлучення надав їй 1000 грн. Підтвердила, що батьки відповідача дійсно є пенсіонерами, проте, вважає що вони не є інвалідами, отримують пенсію, а тому не вважаються такими, що перебувають на його утриманні. А відтак, відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. на утримання доньки і ця вимога відповідає законодавству, оскільки прожитковий мінімум для дитини її віку складає приблизно 2000 грн., витрати на дитину постійно зростають, а тому наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. А всі заперечення відповідача вважає необґрунтованими та непідтвердженими. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Спірні відносини виникли між сторонами з приводу участі одного з батьків, який проживає окремо, у витратах на утримання дитини. Вказані відносини регулюються нормами СК України.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2022 року (а.с. 10).

Згідно довідки Рокитнівської селищної ради №731 від 26.01.2022, виданої позивачу ОСОБА_1 , до складу її сім`ї входять, крім інших дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11). У довідці зазначено про те, що дитина проживає разом з батьками і знаходиться на їх утриманні. В той же час, відповідач не заперечив, що після розірвання шлюбу він та позивач проживають окремо.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини є відповідач - ОСОБА_2 , матір`ю - позивач ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Позивач самостійно визначила суму аліментів у твердій грошовій сумі, що є, відповідно до чинного законодавства, її правом. У судовому засіданні наполягає на отриманні аліментів саме у розмірі 5000 грн. і не погоджується з позицією відповідача, який вважає доцільним та можливим сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн.

Відповідно до вимог статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також, даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України за заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно наданого позивачем підтвердження розмір її доходу складає 860 грн. в місяць (а.с. 12).

Суд не бере до уваги посилання позивача на скріншот вебсторінки підприємства «Kamitra ir Ko», як на розмір заробітної плати /доходу, який отримує відповідач, оскільки на вказаній сторінці зазначено середню заробітну плату по підприємству, що не може вважатися доказом отримання відповідачем зарплати саме в такому розмірі, а тому вважає обґрунтованим та погоджується із запереченням відповідача, викладеними у відзиві у цій частині.

Крім того, як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтва про право власності ( а.с.14, 15) земельна ділянка, яка перебуває у власності відповідача має цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, суду не надано доказів отримання відповідачем прибутку за рахунок вказаної земельної ділянки, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що вказана земельна ділянка приносить будь-який дохід останньому і що, на думку позивача, має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів.

Суд частково погоджується із доводами відповідача про те, що не всі витрати, у підтвердження яких позивачем надано документи про їх оплату є витратами на утримання дитини (а.с.25-30), а також бере до уваги можливість звернення позивача з вимогою про стягнення коштів на своє утримання.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень.

Враховуючи доводи позивача та заперечення відповідача, згідно його відзиву, а також встановлені судом обставини справи та правові норми, якими урегульовані вказані відносини, суд дійшов висновку про визначення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 2000 гривень щомісячно.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.180-182, 184 СК України, ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання в межах стягнення за 1 місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яногсто дві ) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 від 15.10.2013.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Повне рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя:підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області О.П. Верзун