Справа № 308/211/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді - Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання - Лупак В.І., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Стасюк Юрій Павлович, на дії державного виконавця, заступника начальника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Володимира Бенци,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Стасюк Юрій Павлович, звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, заступника начальника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Володимира Бенци, згідно з якою просить визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 59603468 від 01.12.2021, здійснений заступником начальника Хустського районного відділення державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Володимиром Бенцою у виконавчому провадженні АСВП №59603468 та зобов`язати заступника начальника Хустського районного відділення державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Володимира Бенцу здійснити повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні АСВП №59603468, без зміни розміру заборгованості за період з 29.10.2018 по 30.06.2019, який було визначено за період перебування виконавчого провадження на виконанні в Ужгородському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом від 26.06.2019 №308/12280/18, згідно якого з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом 29.10.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Під час здійснення перерахунку заборгованості за період із 01.10.2019 по 31.12.2020, що проводився на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2021 по справі №308/10769/21, виконавець безпідставно здійснив перерахунок розміру стягуваних аліментів за період із 29.10.2018 по 30.06.2019, чим збільшив розмір вже стягнутих аліментів.

Представник позивача зауважує, що позивач в оскаржуваний період, а саме - з 29.10.2018 по 30.06.2019, перебував у трудових відносинах, однак не отримував заробітної плати у зв`язку із перебуванням у декретній відпустці. Вказує, що виконавець під час здійснення розрахунку за період з 29.10.2018 по 30.06.2019 визначив розмір аліментів виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника по місцевості, хоча за таким показником застосовується виключно до безробітніх, в той час, як боржник перебував в трудових відносинах. Аліменти за вищевказаний період були сплачені, що не оспорювалось жодною особою.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Стасюк Ю.П. в судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах скарги міститься заява адвоката Стасюк Ю.П., згідно з якої просить розглянути скаргу без його участі та без участі скаржника, зазначивши, що подану скаргу підтримують повністю.

Представник Хустського районного відділення державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Згідно положення частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частки його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом 29.10.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття, - на підставі виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 26.06.2019 № 308/12280/18.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2021 по справі № 308/10769/21 визнано неправомірною довідку-розрахунок №59603468 від 21.07.2021 року головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєва О.О., яка була видана у виконавчому провадженні АСВП № 59603468, та зобов`язано вказаного державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні АСВП № 59603468 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/12280/18 від 26.06.2019 року за період з 01.10.2019 року по 31.12.2020 року з урахуванням показника середньомісячної заробітної плати штатного працівника у м. Чоп Закарпатської області.

Таким чином, встановлено, що на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2021 по справі № 308/10769/21 здійснювався перерахунок заборгованості за період із 01.10.2019 по 31.12.2020, однак підстава проведення перерахунку розміру стягуваних аліментів за період із 29.10.2018 по 30.06.2019 - відсутня.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 , в період з 29.10.2018 року по 18.06.2019 року останній перебував в трудових відносинах.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Абзац другий частини другої статті 182 СК України після слова «Мінімальний» доповнено словом «гарантований».

Таким чином законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Порядок визначення розміру аліментів врегульовано Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Згідно із частинами першою, третьою, восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

При цьому, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження (пункт 3 розділу XVI Інструкції).

За правилами статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (частина друга статті 195 СК України).

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.12.2019 №59603468 за період 29.10.2018 по 30.06.2019 заступником начальника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) В. Бенца, було визначено розмір аліментів виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника по місцевості, при цьому ним, не було взято до уваги той факт, що станом з 29.10.2018 по 30.06.2019 року ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах, що підтверджується відміткою у трудовій книжці, копія якої додана до матеріалів скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин вимоги заявника ОСОБА_1 щодо оскарження дій державного виконавця: заступника начальника Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Володимира Бенци, пов`язаних зі складанням розрахунку заборгованості боржника по аліментам у виконавчому провадженні за № 59603468, підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України; ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 1, 2, 10, 13, 18, 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заступника начальника Хустського районного відділення державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Володимира Бенци про визнання неправомірним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 59603468 від 01.12.2021 - задовольнити.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 59603468 від 01.12.2021 року, здійснений заступником начальника Хустського районного відділення державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Володимира Бенц у виконавчому провадженні № 59603468.

Зобов`язати заступника начальника Хустського районного відділення державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Володимира Бенцу здійснити повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №59603468, без зміни розміру заборгованості за період з 29.10.2018 року по 30.06.2019 року, який було визначено за період перебування виконавчого провадження на виконанні в Ужгородському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда