Справа № 136/61/22
провадження № 2/136/22/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" березня 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), із вищевказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.01.2012 у розмірі 32 419,00 грн., а також судових витрат.

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що 17.01.2012 ОСОБА_2 виявив намір на отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 17.01.2012, відповідно до якої було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт у розмірі, що зазначено у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому змінювався та видано кредитну картку.

Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, утім відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості чим порушив умови кредитного договору, у зв`язку із чим має заборгованість у розмірі 32 419,00 грн. станом на 08.12.2021, яка складається з наступного: 32 112,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн., - заборгованість за поточним тілом кредиту; 32 112,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; 306,76 грн., - заборгованість за простроченими відсотками; 0.00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн., - нарахована пеня; 0,00 грн., - нараховано комісії, яку у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

Ухвалою суду від 26.01.2022 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку.

Представник позивача надав до позову заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, не заперечував у разі неявки відповідача про ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач не з`явився в судове засідання, будучи повідомлений про день та час розгляду справи за адресою зазначеною у позовній заяві - АДРЕСА_1 . Судовий виклик повернуто до суду Укрпоштою із відміткою, що адресат «відсутній за місцем проживання».

За наслідками отриманої судом інформації, у порядку визначеному ст.187 ЦПК України, було встановлено, що 06.10.2020 ОСОБА_3 був знятий з місця реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за рішенням суду у цивільній справі №136/302/20.

Про розгляд справи 16.03.2022 відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке було розміщене у порядку та строки визначеному ст.128 ЦПК України, отож з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Отож, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, відтак підстав для відкладення розгляду справи не встановлено.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 16.03.2022.

Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що згідно із Статутом АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Із оглянутої судом анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.01.2012 судом встановлено, що ОСОБА_2 , ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявив намір на укладення кредитного договору. В анкеті-заяві зазначено, що підписавши її відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

На підтвердження обставин щодо передачі грошових коштів відповідачеві до позову додано Виписку по особовому рахунку ОСОБА_3 (а.с.56-81).

На підтвердження видачі кредитних карток на ім`я ОСОБА_3 - № НОМЕР_1 дата відкриття 05.06.2012, термін дії 09/15; № НОМЕР_2 дата відкриття 13.01.2014, термін дії 08/17; № НОМЕР_3 дата відкриття 28.03.2016, термін дії 09/18; № НОМЕР_4 дата відкриття 12.05.2016, термін дії 09/18; № НОМЕР_5 дата відкриття 01.04.2017, термін дії 02/21; № НОМЕР_6 дата відкриття 11.11.2017, термін дії 09/21; № НОМЕР_7 дата відкриття 24.01.2018, термін дії 12/21; № НОМЕР_8 дата відкриття 15.02.2018, термін дії 01/22; № НОМЕР_9 дата відкриття 05.09.2018, термін дії 08/22; № НОМЕР_10 дата відкриття 09.04.2015, термін дії 03/23; № НОМЕР_11 дата відкриття 26.10.2020, термін дії 03/24 та встановлення кредитного ліміту та зміни його розміру, свідчать довідки видані позивачем за підписом представника банку (а.с.17, 18).

До кредитного договору позивач додав також Витяг з «Тарифів банку» та Витяг до Умов та Правил надання банківських послуг, які не містять відомостей про дату їх прийняття/затвердження та Паспорт споживчого кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором наданої позивачем на підтвердження обставин зазначених у позові, станом на 08.12.2021 року ОСОБА_3 має заборгованість за вказаним вище договором у розмірі 32 419,00 грн., яка складається з наступного: 32 112,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн., - заборгованість за поточним тілом кредиту; 32 112,24 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; 306,76 грн., - заборгованість за простроченими відсотками; 0.00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн., - нарахована пеня; 0,00 грн., - нараховано комісії.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як встановлено із матеріалів справи, зокрема анкети-заяви позичальника ОСОБА_3 від 17.01.2012, розмір ліміту та процентна ставка у ній не визначена.

АТ КБ "Приватбанк", заявляючи вимоги про погашення кредиту, просило крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.01.2012, посилається на довідку про видані картки, про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Також посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Водночас матеріали справи не містять підтверджень того, що саме даний Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, не доведено, яка саме банківська карта видавалась, а саме: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT" чи "Універсальна GOLD", що, в свою чергу, унеможливлює визначення тривалості пільгового періоду по кредиту, процентної ставки на місяць за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу, розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів тощо.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Також не може бути прийнятий до уваги при вирішенні спірних відносин доданий до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, оскільки фактично цей документ становить собою інформацію, яка надається споживачу до укладення кредитного договору, а тому є очевидним, що цей доказ не підтверджує обставини погодження між сторонами умов кредитного договору.

Окрім того, Паспорт споживчого кредиту містить застереження про те, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 10.11.2020. В умовах цього паспорту йдеться, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_3 КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону N 1023-II про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі N 342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за відсотками в сумі 306,76 грн. необхідно відмовити.

Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "Приватбанк" не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Сума зазначеної заборгованості за простроченим тілом кредиту підтверджена розрахунком такої заборгованості, відповідачем не заперечувалась, отож суд з нею погоджується.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 32 112,24 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені банком судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 2 457, 52 грн., (2 481,00 х 32 112,24: 32 419), решту судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 268, 626, 634, 1055 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ -14360570) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_12 ) про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 17.01.2012 станом на 08.12.2021 в сумі 32 112,24 грн. - заборгованість за тілом кредитом.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 52 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ШПОРТУН