Справа № 450/2962/21 Провадження № 2/450/275/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області,

про (предмет позову): скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2341 га кадастровий номер :02:001:0103, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район с. Гончари у Державному земельному кадастрі

позиція позивача (підстава позову): згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 7-ї позачергової сесії 7-го демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29 червня 2016 року №61 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с Гончари гр. ОСОБА_4 ; Визнано незаконним та скасовано рішення 8-ї чергової сесії 7-го демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 22 серпня 2016 року №97 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Гончари гр. ОСОБА_4 ; Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,2341 га кадастровий номер :02:001:0103, яка розташована в с. Гончари Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідчений 10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталією Євгенівною; Витребувано земельну ділянку площею 0,2341 га, кадастровий номер :02:001:0103, яка розташована в с. Гончари, Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства в ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору дарування від 10 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталією Євгенівною та повернуто у власність ОСОБА_1 .

Вищевказаним рішенням встановлено, що земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0113, яка належить ОСОБА_1 була незаконно передана у власність ОСОБА_4 , державна реєстрація земельної ділянки і присвоєння їй кадастрового № :02:001:0103 відбулося з порушенням норм ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр». На сьогоднішній день існує ситуація, що одна і та ж земельна ділянка, з однаковою площею, однаковими межами має два кадастрові номери, а саме належна позивачу на праві власності земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0113, а також витребувана на позивача користь судом земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0103, що є порушенням Закону України «Про Державний земельний кадастр», а також її прав, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися своєю власністю, а тому змушена звертатись до суду із позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позиція відповідача: у судове засідання представник не з`явився. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області ліквідовано. Варто відмітити, що ліквідація відбулася на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 581 «Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» від 31.08.2016 р. та наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області» № 294 від 07.11.2016 р. В свою чергу, 07.08.2015 року Відділ Держгеокадастру у Пустомитівському районі Львівської області ліквідовано, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 4003332. Слід зазначити, що на сьогоднішній день на адресу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області не надходило рішення суду, де в резолютивній частині містилося б зобов`язання скасувати державну реєстрації земельної ділянки :02:001:0103. Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не порушувало прав та законних інтересів позивача.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження у цій справі; 02.09.2021 року відзив відповідача на позовну заяву.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.09.2019 року у справі № 450/708/19 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 7-ї позачергової сесії 7-го демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 29 червня 2016 року №61 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с Гончари гр. ОСОБА_4 ; Визнано незаконним та скасовано рішення 8-ї чергової сесії 7-го демократичного скликання Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 22 серпня 2016 року №97 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Гончари гр. ОСОБА_4 ; Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,2341 га кадастровий номер :02:001:0103, яка розташована в с. Гончари Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посвідчений 10 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталією Євгенівною; Витребувано земельну ділянку площею 0, 2341 га, кадастровий номер :02:001:0103, яка розташована в с. Гончари, Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства в ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі договору дарування від 10 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Наталією Євгенівною та повернуто у власність ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаним рішенням було встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим :02:001:0103 накладаються на межі земельної ділянки з кадастровим :02:001:0113, зазначені ділянки є ідентичними та фактично дублюють одна одну. Крім того, суд прийшов до висновку, що Винничківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, приймаючи рішення № 61 від 29 червня 2016 року та № 97 від 22 серпня 2016 року, діяла всупереч положенням чинного законодавства та допустила відведення земельної ділянки, межі якої накладаються на земельну ділянку позивача, тобто надала належну позивачу ОСОБА_1 на праві власності земельну ділянку відповідачу ОСОБА_4 , тому судом визнано зазначені рішення Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області незаконними та їх скасовано.

Відтак, судом було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0113, яка належить ОСОБА_1 була незаконно передана у власність ОСОБА_4 , державна реєстрація земельної ділянки і присвоєння їй кадастрового № :02:001:0103 відбулося в порушення норм ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

В подальшому, з метою виконання вищевказаного рішення суду, позивач звернувся в ЦНАП з заявою про скасування права власності на земельну ділянку з кадастровим № :02:001:0103 та 22.01.2020р., 17.02.2020р. право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим № :02:001:0103 було скасовано, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 197223455 від 22.01.2020 року, індексний номер витягу 197224457 від 22.01.2020 року, індексний номер витягу 200520466 від 17.02.2020 року.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим № :02:001:0103 станом на липень 2021р. ні за ким не зареєстроване.

В січні 2021 році позивач звернулася з заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим № :02:001:0103 до відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, однак позивачу було відмовлено в скасуванні державної реєстрації земельної ділянки, що підтверджується копією відповіді від 08.06.2021р. за № Ю-228/0-0.29-256/142-21.

Відповідно до положень статті 10, ч. 8 статті 16, ч. 18 статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» (в ред. від 04.06.2017) з моменту державної реєстрації, незалежно від її подальшого скасування, земельна ділянка є об`єктом Державного земельного кадастру, а всі відомості про неї та її кадастровий номер зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно.

Положеннями ч. 1 ст. 24 цього Закону № 3613-УІ визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Підстави для скасування державної реєстрації визначені в ч. 10 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пункту 114 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру (№ 1051).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч.2 та ч. 4 ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відповідно до п. 60 Порядку № 1051 (в ред. від 09.12.2017) запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Положеннями п.61 цього Порядку № 1051 передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Згідно пункту 62 Порядку № 1051 Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 60 - 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням лати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Частиною 2 статті 1 Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Для того, щоб відповідати Конвенції, позбавлення повинно бути законним і спрямованим на спрямованим справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника (справа «Стреч проти Сполученого Королівства», справа «Рисовський проти України»), де Європейський Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1 Конвенції, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (справа «Броньовський проти Польщі»).

Проте, як було встановлено в судовому засіданні позивач є власником земельної ділянки площею 0, 2341 га, кадастровий номер :02:001:0113, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район с. Гончари, відтак одна і та ж земельна ділянка, з однаковою площею, однаковими межами має два кадастрові номери, а саме належна позивачу на праві власності земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0113, а також витребувана на користь позивача судом земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0103, що є порушенням Закону України «Про Державний земельний кадастр», чим порушено її законне право на користування, володіння та розпоряджання своїм майном, суд вважає, що посилання сторони відповідача на те, що відповідач діяв правомірно в межах наданих йому повноважень є безпідставними та жодними доказами суду не доведеними.

Жодних інших підстав для заперечення позову та для обґрунтування своєї позиції щодо позовних вимог, стороною відповідача не заявлено та доказів на підтвердження відповідних можливих обставин, якими б заперечувався позов, суду не представлено.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом власності - є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна, визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Велика Палата Верховного Суду у п. 74 постанови від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.

Верховний Суд у постанові від 03.09.2020 року, справа № 914/1201/19, зазначив, що за змістом статей 3, 15, 16 ЦК правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки відповідно до норм, встановлених частиною 8 статті 9 та частиною 2 статті 24 Закону.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Відповідно до частини 6 статті 16 Закону кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Виходячи з вищенаведеного, для скасування державної реєстрації земельних ділянок необхідні правові підстави, визначені ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», а також аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок містить пункт 114 Поряду ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Таким чином, враховуючи наведене вище, беручи до уваги встановлену судом відсутність правової підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0103, що прямо передбачені частиною десятою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому позов слід задоволити у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2341 га кадастровий номер :02:001:0103, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район с. Гончари у Державному земельному кадастрі.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на користь ОСОБА_1 908 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 25.02.2022 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, , м. Львів, пр. Чорновола, 4; Відділ у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Пустомити, вул. Заводська, 10.

СуддяЄ. О. Данилів