Справа № 501/2929/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідачі:

- ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_6 .

Третя особа - Одеська товарна біржа.

Вимоги позивача:

- Визнати дійсним договір №22811 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22 квітня 1998 року, який укладений на Одеській товарній біржі між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючою від свого імені та від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 діючі від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках;

- Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 як за спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_7 .

Стислий виклад позиції позивача

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 22.04.1998 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_2 діючій від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючій від свого імені та від імені ОСОБА_6 з іншої сторони уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Договір був укладений на Одеській товарній біржі.

Після укладення вказаного договору сторони виконали його умови, вони передали відповідачам гроші, а ті в свою чергу виселилися з квартири та знялися з реєстраційного обліку. На час укладення вказаного договору законодавством не вимагалось його нотаріальне посвідчення.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_7 , який був власником ј частини квартири. Після його смерті вона, ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею ј частки квартири, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову, оскільки сторонами договору були неповнолітні діти в зв`язку з чим неможливо встановити чи не буди порушенні їх права у зв`язку з купівлею квартири та в реєстраційному посвідченні про право власності не визначені частки власників.

Процесуальні дії у справі

27.08.2021р. Іллічівський міський суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачка ОСОБА_3 надала суду заяву в якій вказала, що позивачка її рідна сестра та вона визнає позов у повному обсязі (а.с.37).

Відповідачка ОСОБА_10 надала суду заяву (а.с.39) в якій вказала, що позивачка ОСОБА_1 її донька та що вона позов визнає в повному обсязі.

Відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та третій особі Одеська товарна біржа двічі направлялась ухвала про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами однак Укрпоштою конверти були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а поштове відправлення на адресу Одеської товарної біржі повернувся з відміткою про відсутність адресата.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Встановлені судом обставини

22.04.1998 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_2 діючій від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 діючій від свого імені та від імені ОСОБА_6 з іншої сторони уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Договір був укладений на Одеській товарній біржі (а.с.13-14).

Відповідно до п. 11 Договору, останній у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований в Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний № 22811 від 22.04.1998 р. (а.с. 14 на оберті).

Відповідно до даних реєстраційного посвідчення, виданого 08.05.1998 р. Бюро інвентаризації житлового фону м. Іллічівська Виконавчого комітету Іллічівської міської Ради, спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на праві приватної власності на підставі Договору № 22811 від 22.04.1998 р., та записано в реєстрову книгу № ПР14 за реєстровим № 59 стор. 67 (а.с. 15).

ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » у зв`язку з одруженням (а.с.9).

ОСОБА_9 змінила прізвища на « ОСОБА_12 » в зв`язку з одруженням (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 (а.с.20).

Повідомляючи позивачці ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус виходив з того, що:

- оскільки покупцями квартири були неповнолітні особи: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які не були членами біржі на момент укладення договору, та від імені яких діяла їх мати ОСОБА_2 , неможливо встановити чи не були порушені їх майнові права у зв`язку з купівлею квартири;

- договір купівлі-продажу квартири не містить інформації: на праві спільної сумісної чи на праві спільної часткової власності вказана квартира належить її власникам, а також не містить інформації щодо розміру часток кожного із співвласників (а.с. 19).

Однак, відповідно до п. 1 Договору, Покупці: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 являються членом біржі зі статусом «Н».

А відповідно до п. 5 Договору квартира належить ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках.

Мотиви суду

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР 1963 р.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі (ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року)

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 11.09.1996 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути

нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47

цього Кодексу).

Таким чином, ЦК УРСР 1963 року містить вимогу про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу лише жилого будинку, і не містить вимоги про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Таким чином, Договір укладений у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, до його форми.

Позивачка ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідачка ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент укладення договору не досягли п`ятнадцяти років.

Членами товарної біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржі (ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про товарні біржі»), що вказує на те, що закон не містить вимоги щодо досягнення фізичною особою певного віку для членства в товарній біржі.

Більше того, частиною 1 ст. 14 ЦК УРСР 1963 р. встановлений обсяг дієздатності неповнолітніх, відповідно до якого за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун.

Оскільки за неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Договір уклала їхня мати, про що зазначає сама відповідачка ОСОБА_2 (а.с. 39), то Договір укладено належними сторонами з дотриманням умов про обсяг дієздатності, встановлених ч. 1 ст. 14 ЦК УРСР 1963 р.

Таким чином, судом не встановлено підстав піддати сумніву дійсність Договору купівлі-продажу від 22.04.1998 року квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позовна вимога про визнання його дійсним є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

ЦК УРСР 1963 р. в ст. 112 передбачав інститут спільної власності. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Як вже було наведено, в п. 5 Договору визначено, що квартира належить ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частках. Оскільки частки визначені як «рівні», це дає підстави для висновку, що власність є спільною частковою в розмірі по 1/4 у кожного співвласника.

Що стосується позовної вимоги - визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , то суд дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Після смерті ОСОБА_7 . Чорноморською міською державною нотаріальної конторою була заведена спадкова справа №299/2020, номер у спадковому реєстрі - 66818569 (а.с.21).

ОСОБА_1 звернулась до Чорноморської міською державною нотаріальної конторою із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 у виді ј частки кв. АДРЕСА_1 на що отримала повідомлення з вищезазначених обставин, якими судом надана оцінка (а.с. 19).

Ч.1 ст.1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч.1 ст.1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно інформації відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради (а.с.29-30) ОСОБА_2 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_3 (донька спадкодавця) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка вказує в позовній заяві, що вона також зареєстрована за вказаною вище адресою.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_7 позивачка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України всі вони вважаються таким, що прийняли спадщину, у випадку, якщо не заявили про відмову від неї в шестимісячний строк.

Диспозитивність цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Ч. 2 ст.13 ЦПК України передбачає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка не надала суду доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини та нею не було надано суду клопотання про витребування спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_7 , в зв`язку з чим суду не надано достатніх доказів для визначення кола всіх спадкоємців, які прийняли спадщину та/або відмовилися від прийняття спадщини для прийняття рішення про визнання права власності в порядку спадкування.

Крім того, відповідно до повідомлення державного нотаріуса, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду лише із заявою про визнання Договору дійсним, а також про визначення розміру частки померлого ОСОБА_7 , а не з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 20).

Тому позовна вимога про визнання права власності на ј частку квартири не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 264- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та про визнання права власності.

Визнати дійсним договір № 22811 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22 квітня 1998 року, який укладений на Одеській товарній біржі між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діюча від свого імені та від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 діючі від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках покупцям на праві спільної часткової власності по 1/4 частки кожному.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовної вимоги про визнання за нею права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 як за спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_7 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

- ОСОБА_2 , РНОКППНОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_5 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1

- ОСОБА_6 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1

Третя особа - Одеська товарна біржа, юридична адреса: м.Одеса, вул.Люстдорфська дорога,140-а.

Суддя Ю.О.Тюмін