ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/36/22 Справа № 205/2364/21 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визнання дії протиправними та відновлення прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визнання дії протиправними та відновлення прав.

В обґрунтування позову зазначила, що вона, ОСОБА_1 , з 13.09.2016 року проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У встановленому законом порядку позивач вселилася до вищевказаної квартири як член сім`ї власника та набула права користування таким житловим приміщенням.

12.01.2021 року під час розгляду в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська іншої цивільної справи № 205/6746/20 позивачу стало відомо, що 28.08.2020 року її було знято з місця реєстрації за вказаною адресою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на підставі заяви нового власника.

Із вказаними діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що вчинені всупереч закону.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд визнати протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 , зобов`язати відновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та внести до реєстру територіальної громади дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою, а також стягнути на користь позивача судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визнання дії протиправними та відновлення прав - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (, місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58 к. 213) щодо зняття з 28.08.2020 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (, місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58 к. 213) відновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 та внести до реєстру територіальної громади дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (, місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 58 к. 213) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 1674 від 09.04.2019 року (а.с. 10).

28.08.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40-42).

ОСОБА_2 28.08.2020 року звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46-47).

28.08.2020 року відповідачем на підставі п. 26 Правил реєстрації місця проживання та ст. 7 Закону України «Про свободу перебування та вільний вибір місця проживання» уповноваженою службовою особою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було знято позивача з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку з наявністю підстав для припинення права користування житловим приміщенням, а саме у зв`язку з його відчуженням на підставі заяви нового власника житла, яким було надано відповідні документи щодо права власності (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки дії відповідача щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання є протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що: «суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла. Такі висновки суду апеляційної інстанції спростовуються наведеними нормами законодавства. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції про наявність у позивача на праві власності іншого житла ніяким чином не впливає на правомірність дій відповідача щодо зняття останнього із реєстрації місця проживання за відсутності його особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2021 року по справі № 206/5355/18 (провадження № 61-6714св20) зазначено, що: «відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожній особі гарантується окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18 лютого 1999 року). Задовольняючи позовні вимоги про визнання дій Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання протиправними, поновлення реєстрації та вселення позивачів до квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції зробили правильний висновок про те, що судового рішення про позбавлення позивачів житла, не існує, що виключає можливість зняття з реєстрації. Доводи касаційної скарги про те, що банк є власником квартири, а позивачами не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про законність обмеження банку у володінні та користуванні квартирою, є необґрунтованими, оскільки у банку не було законних підстав для примусового виселення та зняття з реєстраційного обліку позивачів».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що зняття з реєстрації позивачки відбулось з порушенням її прав на житло, а під час судового розгляду не встановлено правових підстав для позбавлення позивача права користування спірним житлом та відсутні підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивача.

Дії відповідача щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання, які здійснювалися за заявою власника житла без відповідного рішення суду про примусове виселення/про позбавлення права власності на житлове приміщення/про позбавлення права користування житловим приміщенням/про виселення є протиправними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо зняття з реєстрації місця проживання підлягають до задоволення. Для відновлення права позивачки на реєстрацію місця проживання також необхідно зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та внести до реєстру територіальної громади дані про скасування зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

З урахуванням висновку щодо застосування норм права викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 755/14304/19, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 615/1011/19, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2021 року в справі № 757/36194/19, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2021 року у справі № 638/11233/20, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги скарги належить залишити без задоволення, оскаржене судове рішення - без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: