Справа № 182/1027/22
Провадження № 2/0182/1692/2022
У Х В А Л А

Іменем України

22.03.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Суддя, розглянувши позовну заяву, дійшов висновку про те, що вона подана без додержання вимог ст.175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Як вбачається з викладених обставин, ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому, на підставі договору довічного утримання від 16 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мігуновим С.О., реєстраційний номер 2846 від 13 березня 2006 року, належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В належному йому житловому будинку зареєстрована відповідачка по справі, однак, остання за адресою реєстрації не проживає з 2020 року. При цьому, в позовній заяві, в описовій частині позивач зазначає, що відповідачі втратили право на користування належним йому будинком, оскільки комунальні платежі не сплачують та участі в утриманні житлового будинку не приймають, хоча в якості відповідача по справі зазначена лише ОСОБА_2 . Тому, в цій частині щодо (відповідача чи відповідачів) позовна заява підлягає уточненню.

Крім цього, будь-які обґрунтування стосовно ступеню спорідненості позивачки з відповідачкою зазначено не було, хоча є посилання на ст.405 ЦК України, якою передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Попри це, в позовній заяві міститься посилання на ст.391 ЦК України, яка передбачає, що позов про захист права власності подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, хоча ст.391 ЦК України не регулює визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, застосування якої вимагає встановлення певних фактичних обставин.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Таким чином, позивачу необхідно визначитись із нормами закону та уточнити норми матеріального права діючого законодавства, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. Оскільки усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст.71,72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України), а саме: від вирішення однієї із таких вимог (про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою).

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно уточнити вимоги позовної заяви, з посиланням на відповідні обставини та докази, визначивши правові підстави для визнання особи такою, що втратила право користування приватним житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 185, 258 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал