РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України на свою користь матеріальної шкоди у вигляді недоотриманих пенсійних виплат, завданої законом, що визнаний неконституційним, за період з 01.01.2015 року по 30 червня 2021 року включно у розмірі 375 638,86 грн.

Позов обґрунтовує тим, що є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області як отримувач пенсії. До 1 січня 2015 року статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)2021 від 07.04.2021 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказаним рішенням зазначено, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Позивач вказує, що йому завдана матеріальна шкода, яка виразилась у вигляді не одержаних доходів (пенсійних виплат), які можна було б отримати від територіального органу Пенсійного фонду України за звичайних обставин (за умови застосування ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII), якби його право не було порушене застосуванням до нього визнаного неконституційним правового акту (ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII).

За словами ОСОБА_1 , сума завданої йому законом шкоди, визнаним неконституційним, за період з 01.01.2015 року по 30.06.2021 року становить 375 638,86 грн., яку просить стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

27.01.2022 на адресу суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому представник управління не погодився із позовом ОСОБА_1 та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні з 31.07.2001 року та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 року визнано такою, що не відповідає Конституції України ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII) щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначити своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вказаним рішенням зобов`язано Верховну Раду України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. На виконання відповідного рішення Верховної Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 29.06.2021 року № 1584-ІХ, яким, зокрема, внесено зміни до ч. 3 ст. 54 Закону, якою визначено, що в усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими 4 800 грн. для ІІ групи інвалідності. Представник ГУ ПФУ в Житомирській області звертає увагу суду на те, що закон, який би встановлював порядок відшкодування державою матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, на даний час не прийнятий, а посилання позивача на положення ст. 1175 ЦК України є безпідставним. Таким чином дії Управління є правомірними та вмотивованими, у зв`язку із чим позов підлягає залишенню без задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представники відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, що передбачено ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач по справі перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з аварією на ЧАЕС, призначену як ліквідатору наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З наявної в матеріалах справи довідки про доходи слідує, що сума виплаченої та отриманої пенсіонером ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2015 року по 30.06.2021 року складає 634 427,11 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1175 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, яка набрала чинності з 01.01.2015 року, умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено у Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, зі змінами.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021 року у справі № 3-333/2018(4498/18) за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 та інших громадян України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Рішенням також визначено, що указана норма закону втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Встановлено, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього закону в редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII. Зі змісту рішення зокрема слідує, що з метою реального поновлення у правах громадян України, на яких поширюється дія статті 54 Закону №796-ХІІ, Конституційний Суд України вважає, що держава зобов`язана розробити порядок (юридичний механізм) відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії статті 54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №76-VIII.

Зазначеним Рішенням також зобов`язано Верховну Раду України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином вищевказані положення статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», втратили чинність з 07.07.2021 року.

У позові ОСОБА_1 вказував, що йому завдана матеріальна шкода, виражена у вигляді доходів, які він міг би реально одержати за звичайних обставин (за умови застосування ч. 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХII), якби його право не було порушено внаслідок застосування до нього територіальним органом ПФУ визнаного неконституційним правового акта (ч. 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VІІІ). Позивач зазначив, що сума завданої йому шкоди за період з 01.01.2015 року по 30.06.2021 року, становить 375 638,86 грн. (856 056 грн. + 17 765,28 грн. + 136 159,64 грн. (кошти, які мав би отримати позивач) 634 342,06 грн. (отримані позивачем кошти) = 375 638,86 грн. (сума завданої шкоди).

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 152 Конституції України, матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії.

При цьому, положення ч. 3 ст. 152 Конституції України містять в собі посилання на спеціальний закон, і за даних обставин, відшкодування шкоди, завданої актами і діями, які визнані неконституційними, не може здійснюватись в іншому, ніж у встановленому законом порядку.

Проте, закон, який би встановлював порядок відшкодування державою матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними, на час розгляду даної справи, не прийнятий.

З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 1175 ЦК України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (адреса: м. Житомир, вул. Ольжича, 7).

Відповідач 2: Державна казначейська служба України (адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6).

Суддя Д.В. Кузнєцов