ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1226/22 Справа № 210/5143/21 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 210/5143/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Сільченко В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про стягнення моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який з 16.09.1960 року по 15.06.2004 року працював на підприємстві відповідача.

У 2006 році чоловіку позивача було встановлено професійне захворювання, а 25.06.2007 року - діагноз: периферичний рак правого головного бронху T3N1M0 клінічна група II, у зв`язку з чим він перебував на обліку, проходив обстеження та лікувався в Комунальному закладі «Криворізький онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер. Довідкою про причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серія ДНА-03 від 000219, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з профзахворюванням від 2006 року (а.с.4).

Позивач вважає, що внаслідок смерті чоловіка їй завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила чоловіка, а її діти - батька. Її охопив сильний душевний біль, розпач, страх, тривога, оскільки вона постійно відчувала його підтримку, любов, турботу, він був дуже чуйним та завжди її підтримував у всьому, а після його смерті на якийсь час вона втратила сенс життя. Незважаючи на те, що з моменту смерті чоловіка пройшов вже певний час, вона все одно переносить моральні страждання та переживання, також буде їх переносити і в майбутньому, до кінця свого життя.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути на її користь з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000 грн. без утримання податків та зборів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 250 000 грн. без утримання податків та зборів, та стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у сумі 3 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність позивачкою обставин справи, зокрема, відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння їй моральної шкоди. Апелянт зауважує на тому, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди завищений та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, вимогам розумності та справедливості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що апеляційна скарга ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є необґрунтованою, а викладені в ній доводи спростовуються матеріалами справи, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 (а.с.6).

Чоловік позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 з 16.09.1960 року працював на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Зокрема, з 16.09.1960 року по 16.01.1984 року ОСОБА_3 працював літейником, модельником, слюсарем механічного обладнання в фасонно-літейному цехах на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь» ім. В.І. Леніна, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 16.01.1984 року по 18.10.1996 року - слюсарем механічного обладнання, слясарем з ремонту металургійного обладнання, слюсареи-ремонтником в літейному, в фасонносталелітейному цеху на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 08.10.1996 року по 07.04.2004 року слюсарем-ремонтником у фасонносталелітейному цеху на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь» правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з 07.04.2004 року по 15.06.2004 року - слюсарем-ремонтником у фасонносталелітейному цеху Відкритого акціонерного товариства «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Звільнений 15.06.2004 року за ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.9-10).

Відповідно до довідки КП «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР» № 451 від 02.09.2021 року ОСОБА_3 з 09.07.2007 року перебував на обліку з діагнозом периферичний рак правого головного бронху T3N1M0 клінічна група II.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік (а.с.7).

З довідки про причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серія ДНА-03 від 000219, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», вбачається причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з профзахворюванням від 2006 року (а.с.8).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок отриманого ним професійного захворювання з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не може погодитись з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки КП «Криворізький онкологічний диспансер» ДОР» № 451 від 02.09.2021 року ОСОБА_3 з 09.07.2007 року перебував на обліку з діагнозом периферичний рак правого головного бронху T3N1M0 клінічна група II.

Наданим позивачем Актом розслідування хронічного професійного захворювання № 39 від 28 грудня 2006 року встановлено, що професійне захворювання - пневмоконіоз петрої ст., ускладений хронічним обструктивним захворюванням леегнь першої-другої ст. ЛН першого-другого ст.J60 виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, зокрема роботи ОСОБА_3 в період з квітня 1975 року по червень 2004 року на підприємстві відповідача під шкідливим впливом дії пилу фіброгенної дії, що перевищував ГДК через недосконалість робочих місць, що потягло за собою в подальшому смерть ОСОБА_3 , що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди (а.с.46-47).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата чоловіка завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що в спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди, оскільки із наданого позивачем Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 39 від 28 грудня 2006 року вбачається, що професійне захворювання ОСОБА_3 , яке відповідно до довідки про причинний зв`язок смерті із професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом серія ДНА-03 від 000219, виданої КЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», знаходиться в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , виникло внаслідок тривалої праці в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача.

При цьому колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, оскільки внаслідок смерті батька позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції є завищеним та визначений судом без урахування засад розумності, виваженості та справедливості.

Зокрема, судом першої інстанції не в повній мірі враховано характер отриманого позивачем професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача.

Виходячи з наведених вище обставин колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зменшивши його з 250 000 гривень до 200 000 гривень.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення їй моральної шкоди у зв`язку з втратою чоловіка, колегія суддів не бере до уваги з огляду на незворотні негативні наслідки, які настали для позивача внаслідок смерті чоловіка. Смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави та зменшує цей розмір з 3 000 грн. до 2 000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому має бути залишено без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 250 000 грн. до 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Рішення суду змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави, зменшивши цей розмір з 3 000 грн. до 2 000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: