Справа № 932/797/22
Провадження № 2/932/216/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кондрашова І.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгеніївна, про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», а також будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, оренди тощо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено споживчий кредитний договір № 0 для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Також, 04.09.2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 227195 та договір іпотеки № 0/0/З, за умовами якого в іпотеку було передано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в забезпечення виконання умов кредитного договору № 0 від 04.09.2008 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року по справі 2-5411/2011 задоволено вимоги ПАТ «Укрсиббанк» та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 0 та судові витрати. Також 05 січня 2022 року позивачем отримано позовну заяву та ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про прийняття позовної заяви ТОВ «Кей-Колект», з якої стало відомо про між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені Договір факторингу № 1 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно якого право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшло то ТОВ «Кей-Колект».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 13 січня 2022 року позивачу стало відомо, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 05.01.2022 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Євгенією Євгеніївною здійснено незаконну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору іпотеки № 0/0/З від 04.09.2008 року, рішення про державну реєстрацію парв та їх обтяження, індексний номер 62801716 від 11.01.2022 року, номер запису про право власності 46128679. Станом на 20.01.2022 р. ОСОБА_1 не отримував жодних повідомлень ані від ПАТ «Укрсиббанк», ані від ТОВ «Кей-Колект».Таким чином заявник вважає, що існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повзанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивачем зазначено, те, що ТОВ «Кей-Колект» на теперішній час є власником спірної квартири, вказане майно перебуває в розпорядженні зазначеного товариства, яке може безперешкодно розпорядитися вказаним майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 .

При цьому, враховуючи мету процесуального інституту забезпечення позову (забезпечення реального виконання рішення суду в майбутньому), а також необхідність суворого дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, суд звертає увагу на те, що, звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

Разом з тим, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна, а лише твердження заявника про потенційну можливість відповідача до форсування певних дій, у разі не забезпечення позовних вимог без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 183/5864/17.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, заявник не надав належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. Дані обставини свідчать про те, що позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, заявником не надано доказів на підтвердження своїх вимог, на підставі яких, суд мав би змогу пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому її копії.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ