ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2599/22 Справа № 201/9381/21 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення вартості ненаданих послуг, розірвання договору та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення вартості ненаданих послуг, розірвання договору та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 12 січня 2020 року позивачем було укладено договір на туристичне обслуговування №МЗТ/19-KSD15060BF з ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» (туроператор) від імені та за дорученням якого, на підставі агентського договору №АДТА/18-DNR.00296 від 28 грудня 2018 року діє фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (турагент), за умовами якого турагент зобов`язався забезпечити надання замовнику турпродукту, сформованого туроператором на умовах, визначених цим договором, а замовник турпродукту зобов`язався своєчасно і в повному обсязі оплатити вартість туру згідно з даним договором.

У день укладення договору позивач здійснила оплату турпродукту в безготівковій формі на користь туроператора через турагента, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 11 січня 2020 року та № 0.0..1 від 11 січня 2020 року, а всього у розмірі 63 333, 00 грн.

Ці туристичні послуги мали бути надані в червні 2020 року. Через оголошені пандемію і карантин, позивач надала свою згоду і тур був перенесений.

12 червня 2020 року між сторонами укладено новий додаток до договору на туристичне обслуговування №МЗТ/19-KSD15060BF про зміну дат подорожі (туру) на період з 13 липня 2020 року по 24 липня 2020 року у Bomo Pallini Beach Hotel 4*.

Позивачем було здійснено доплату туристичних послуг за цим додатком до договору, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 17 червня 2020 року на суму 8 281,10 грн. та № 0.0..1 від 17 червня 2020 року на суму 8 287.08 грн. і загальна вартість послуг склала 76 252, 28 грн.

19 червня 2020 року між позивачем та турагентом було укладено новий додаток до договору №МЗТ/19-KSD15060BF, за яким вартість туристичних послуг склала 71 502, 28 грн. Цією додатковою угодою були встановлені нові дати туру: з 12 липня 2020 року по 22 липня 2020 року у Bomo Pallini Beach Hotel 4*.

У зв`язку з пандемією COVID-19, вказаний тур було анульовано туроператором.

01 серпня 2020 року турист через турагента отримав лист електронною поштою щодо скасування рейсів за напрямком Київ-Салонікі та з проханням запропонувати туристам перебронювати дати вильоту на 2021 рік із доплатою вартості туру та зі збереженням параметрів туру.

02 серпня 2020 року між позивачем та турагентом було укладено новий додаток до договору №МЗТ/19-KSD15060BF, за яким вартість туристичних послуг склала 71 502, 28 грн. Цією додатковою угодою були встановлені нові дати туру: з 14 червня 2021 року по 23 червня 2021 року у Bomo Pallini Beach Hotel 4*.

Таким чином, сума переплати за туристичні послуги склала 4 750 грн.

02 вересня 2020 року турагент повернув різницю коштів між раніше сплаченою позивачкою сумою в розмірі 4 750 грн.

02 червня 2021 року між позивачем та турагентом було укладено новий додаток до договору №МЗТ/19-KSD15060BF, за яким вартість туристичних послуг склала 81 562, 33 грн. Цією додатковою угодою були встановлені нові дати туру: з 20 червня 2021 року по 30 червня 2021 року у Bomo Pallini Beach Hotel 4*. Позивач доплатила 10 060 грн.

Таким чином, всього за договором №МЗТ/19-KSD15060BF від 12 січня 2020 року туристичного обслуговування позивачем сплачено 81 562, 33 грн.

Згідно додатків до даного договору, позивачка повинна була здійснити туристичну подорож до Греції (Салонікі) зі своєю донькою та друзями: двоє дорослих та двоє дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З 17 червня 2021 року туристичний оператор «Музенідіс Тревел» повністю припинив обслуговування туристів за напрямком Греція.

Протягом червня 2021 року позивач зверталася до туристичного оператора шляхом надіслання листів на електронну пошту туроператора і отримала відповідь про те, що їй необхідно подати заяву на повернення коштів, які були сплачені в 2021 році, а кошти які були сплачені у 2020 році будуть замінені на ваучер.

Проте позивач, у своєму листі від 24 червня 2021 року повідомила туроператору, що у зв`язку з отриманою інформацією від туроператора про ануляцію її заявки № KSD15060BF за договором на туристичне обслуговування № МЗТ/19-KSD15060BF від 12 січня 2020 року вона вимагає повного відшкодування сплачених за даним договором коштів.

Листом від 07 липня 2021 року ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» повідомило, що не отримувало жодних коштів від Mouzenidis Travel A.E., а всі розрахунки між туроператором та грецькою стороною є транзитними. Туроператор, фактично, повідомив про відсутність коштів на своїх рахунках, посилаючись на свої правовідносини і розрахунки зі своїми контрагентами.

Тобто, позивач, починаючи з 24 червня 2021 року та по теперешній час не отримала замовлені та сплачені туристичні послуги, не отримала грошові кошти за ненадані туристичні послуги. Подорож не відбулась з незалежних від туриста причин.

Зобов`язання туроператора з організації та надання туристичних послуг за цим договором належним чином виконано не було.

У зв`язку з порушенням ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» умов договору, позивачу завдано збитки у розмірі 81 562, 33 грн., які було сплачено в рахунок оплати послуг за договором.

Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених відсутністю будь-якої інформації про причини невиконання своїх зобов`язань за договором. Моральні страждання збільшувалися тоді, коли працівники відповідача неодноразово відмовляли в поверненні грошей. Крім того, позивач так і не змогла відпочити протягом своєї відпустки у зв`язку із тим, що всі гроші, які вона тривалий час збирала на відпочинок незаконно знаходяться у ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро». Позивач почувається пригнічено і безпорадно. Окрім власного відпочинку, зіпсований відпочинок доньки та друзів. Позивач ще й залишилась відповідальною перед друзями, із якими планувалася відпустка. Свої моральні страждання позивач оцінює в розмірі 50 000 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просила розірвати договір на туристичне обслуговування № МЗТ/19-KSD15060BF з ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» від 12 січня 2020 року, укладений між нею та ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро»; стягнути з ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за договором на туристичне обслуговування №МЗТ/19-KSD15060BF від 12 січня 2020 в сумі 81 562, 33 грн.; стягнути з ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. (а.с.1-8).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення вартості ненаданих послуг, розірвання договору та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2016 між ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпропетровськ» та Mouzenidis Travel S.A. (Греція) укладено агентський договір № MZT/GR-DNR/16-1 з реалізації туристичного продукту та окремих туристичних послуг, за умовами якого компанія прийняла на себе зобов`язання за винагороду здійснювати угоди та/або інші правочини з реалізації сформованих партнером туристичних продуктів й/або окремих туристичних послуг, а також забезпечити комплекс заходів з їх реалізації на умовах цього договору. Реалізація туристичного продукту (комплекс послуг по розміщенню туриста, екскурсійні послуги, послуги гідів-перекладачів, а також інші послуги) й/або окремих туристичних послуг, в т.ч. авіаперевезення, наземне обслуговування на інші послуги), надані згідно з заявками компанії, надалі «туристичний продукт», здійснюється компанією за дорученням, від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок партнера (а.с.68-72).

28 грудня 2018 року між ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» та ФОП ОСОБА_2 укладено агентський договір № АДТА/18-DNR.00296 на реалізацію туристичного продукту.

12 січня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 , що діяло від імені та за дорученням ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро», та ОСОБА_1 було укладено договір № МЗТ/19-KSD15060BF на туристичне обслуговування, за умовами якого туроператор через турагента прийняв на себе зобов`язання забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а замовник зобов`язався на умовах даного договору прийняти та оплатити його.

Відповідно до п. 8.1 договору на туристичне обслуговування замовник має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах, передбачених п. 8.4 договору.

Замовник має право відмовитися від виконання договору до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним, документально підтверджених витрат, пов`язаних з відмовою (п. 8.2 договору).

Пункт 8.4 договору визначає розмір сум, які підлягають поверненню у відсотковому відношенні у разі відмови замовника від туристичного продукту залежно від виду туру та кількості діб від дати подачі заяви про відмову до дати подорожі.

Відповідно до п. 8.4.6 договору у будь - якому випадку замовник через турагента відшкодовує туроператору 100 % понесених витрат, які зазначені у правилах бронювання готелів, авіаквитків та інших обслуговуючих компаніях та виставлені туроператору.

Відповідно до п. 9.1 договору наявність форс-мажорних обставин (стихійні лиха, воєнні дії будь-якого характеру або погроза таких дій, випадки цивільної непокори, терористичні акти, пожежі, повені, екологічні порушення, страйки, зміни в розкладі, технічні помилки й механічні ушкодження, запізнення та зміни типів міжнародних повітряних, водних і наземних перевізників, постанови митних, прикордонних (імміграційних) служб, зміни в законодавствах країн виїзду, в`їзду або транспортного проходження, зміни строків оформлення документів у посольстві або порушення графіка його роботи й т.д.), у результаті яких не зможуть бути виконані зобов`язання за цим договором, звільняє сторони від відповідальності без компенсації збитку, заподіяною однією зі сторін.

При настанні обставин непереборної сили сторони відкладають виконання умов договору до моменту усунення форс-мажорних обставин або моменту припинення їх дії. У такому разі сторони не несуть відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором протягом дії форс - мажорних обставин.

Сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язань за цим договором, повинна негайно протягом 2 календарних днів сповістити іншу сторону про настання та прогнозований термін припинення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язань за договором. Належним доказом наявності зазначених вище обставин та їхнього продовження будуть служити документи, видані компетентними органами відповідної країни (п. 9.3 договору).

Невиконання вимог п. 9.3 договору позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини. Якщо обставини непереборної сили діють протягом більше ніж 1 місяць, то будь - яка сторона має право розірвати даний договір в односторонньому порядку, шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні за 15 днів до дати такого розірвання (п. 9.4, 9.5 договору).

Відповідно до п. 10.3 туроператор не несе відповідальність за відміну рейсу або зміни часу відправлення/прибуття рейсу і пов`язані з цим зміни обсягів і термінів надання туристичних послуг, що входять до складу туристичного продукту, оскільки туроператор виступає в якості агента компаній-перевізників, сервісних компаній, і об`єктивно не в змозі впливати на умови і правила перевезень, що затверджені такими компаніями.

Згідно з додатком № 1 до договору передбачено тур до Греції на період з 15 червня 2020 по 26 червня 2020 року, який включає в себе комплекс туристичних послуг: розміщення в готелі Bomo Pallini Beach Hotel 4*, перевезення, проживання та харчування, кількість туристів: 4.

Відповідно до дублікату квитанції № 0.0..1 від 11 січня 2020 року позивач сплатила на виконання договору на туристичне обслуговування № 120120/01 29 839, 05 грн. (а.с.24)

Згідно з дублікатом квитанції № 0.0..1 від 11 січня 2020 року ОСОБА_5 сплатила за договором № 120120/01 від 12 січня 2020 року 29 839, 05 грн. (а.с.24)

Через оголошені пандемію і карантин, позивач надала свою згоду і тур був перенесений, у зв`язку з чим між сторонами укладено додаток № 1 до договору на туристичне обслуговування №МЗТ/19-KSD15060BF (нова редакція від 12 червня 2020 року), за яким була змінена дата подорожі (туру) на період з 13 липня 2020 року по 24 липня 2020 року, готель Bomo Pallini Beach Hotel 4* (а.с.19).

Позивачем було здійснено доплату туристичних послуг за цим додатком до договору, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 17 червня 2020 року на суму 8 287,10 грн. Також, ОСОБА_5 17 червня 2020 року було здійснено оплату на суму 8 287, 08 грн. згідно із квитанцією № 0.0..1 (а.с.24 на звороті).

19 червня 2020 року між сторонами було укладено додаток № 1 до договору №МЗТ/19-KSD15060BF (у новій редакції від 19 червня 2020 року), за яким вартість туристичних послуг склала 71 502, 28 грн. Цією додатковою угодою були встановлені нові дати туру: з 12 липня 2020 року по 22 липня 2020 року (а.с.19 на звороті).

У подальшому 02 серпня 2020 року було укладено додаток № 1 до зазначеного вище договору у новій редакції, за яким дата туру перенесена на період з 14 червня 2021 року по 23 червня 2021 року, а вартість туристичних послуг склала 71 502, 28 грн. (а.с.20).

Таким чином, сума переплати за туристичні послуги склала 4 750 грн., які 02 вересня 2020 року ОСОБА_2 повернув позивачу (а.с.25).

02 червня 2021 року між позивачем та турагентом було укладено додаток № 1 до договору №МЗТ/19-KSD15060BF (у новій редакції), за яким вартість туристичних послуг склала 81 562, 33 грн. Цією додатковою угодою були встановлені нові дати туру: з 20 червня 2021 року по 30 червня 2021 року. Позивач доплатила 10 060 грн. Згідно з дублікатом квитанції № 0.0.8.1 від 02 червня 2021 року (а.с.25).

Позивач 24 червня 2021 року звернулася до ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» з вимогою щодо повернення коштів та сплату пені за ненадані з вини туристичного оператора послуги (а.с.26-27).

Листом віл 07 липня 2021 року ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» повідомило, що обов`язок щодо повернення коштів за договором виникає у туроператора- нерезидента MOUZENIDIS TRAVEL S.A., а не у ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» (а.с.27-28).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для розірвання договору та повернення грошових коштів й стягнення моральної шкоди з ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» , оскільки відповідач є посередником та діє від імені нерезидента Mouzenidis Travel S.A., що підтверджується умовами укладеного договору, та агентським договором, за умовами якого ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» здійснює діяльність за дорученням, від імені та в інтересах під контролем та за рахунок Mouzenidis Travel S.A. (п.п. 1.1., 1.2); туристичні послуги не були надані ОСОБА_1 , у зв`язку з її відмовою від замовлення, грошові кошти отримані ТОВ «Музенідіс Тревел Дніпро» за реалізований турпродукт перераховано на рахунок туроператора Mouzenidis Travel S.A., що доводиться платіжними дорученнями,

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Готель - підприємство будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, що складається з шести і більше номерів та надає готельні послуги з тимчасового проживання з обов`язковим обслуговуванням. Порядок встановлення категорій готелям визначається Кабінетом Міністрів України. Готелю встановлюється категорія на 5 років. Готельна послуга - дії (операції) підприємства з розміщення споживача шляхом надання номера (місця) для тимчасового проживання в готелі, а також інша діяльність, пов`язана з розміщенням та тимчасовим проживанням. Готельна послуга складається з основних та додаткових послуг, що надаються споживачу відповідно до категорії готелю. Аналогічні засоби розміщення - підприємства будь-якої організаційно-правової форми власності, що складаються з номерів і надають обмежені готельні послуги, включно з щоденним заправлянням ліжок, прибиранням кімнат та санвузлів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм», туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Частиною 12 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі, шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

17 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Крім іншого, цей Закон передбачає віднесення карантину до форс-мажорних обставин.

За змістом частин 1, 2 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, закон пов`язує можливість зміни чи розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.

Істотна зміна обставин є оціночною категорією. Водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 910/15484/17 (провадження № 12-282гс18).

Зважаючи на те, що у даному разі істотно змінились обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки дати туристичної поїздки відтерміновано, в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане

(оскільки, укладаючи спірний договір від 25 січня 2020 року ніхто зі сторін не міг передбачити винекнення форс-мажорної обставини та введення у березні 2020 року певних заходів запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) ; зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності; виконання договору позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, адже поїздка мала відбутися влітку 2020 року; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, вбачаються підстави для розірвання договору на туристичне обслуговування від 25 січня 2020 року та повернення ОСОБА_1 сплачених на виконання договору коштів.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що він не є відповідальною особою за даним позовом, оскільки виконував лише представницькі послуги та діяв не від свого імені, а від імені туроператора нерезидента - компанії Mouzenidis Travel S.A., яка безпосередньо надає туристичний продукт, оскільки спірний договір укладено позивачами (через третю особу) саме з відповідачем, який відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, здійснює свою діяльність як туристичний оператор.

Щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності у порядку встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Також у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Враховуючи те, що невиконання/неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося не з вини Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро» та відповідач не міг передбачити виникнення форс-мажорної обставини та як наслідок введення певних заходів запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Щодо стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, між позивачем та адвокатом Косицькою В.Ю. укладено договір про надання правової допомоги; підписаний розрахунок розміру витрат на професійну правову допомогу в якому чітко вказані види послуг, що надані адвокатом із зазначенням часу та вартості, а також квитанції згідно яких позивачка сплатила на користь АО "В.І.ПАРТНЕРС" за договором про надання правової допомоги грошові кошти у сумі 14 200 грн.

Вивчивши вказані докази, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката є належним чином підтвердженими, обґрунтованими та співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами ; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; а також заявленими позовними вимогами та вважає за можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 14 200 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, виходячи з результату вирішення спору, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 2 270 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро», третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про стягнення вартості ненаданих послуг, розірвання договору та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати договір на туристичне обслуговування № МЗТ/19-KSD15060BF від 12 січня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за договором на туристичне обслуговування №МЗТ/19-KSD15060BF від 12 січня 2020 у розмірі 81 562, 33 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 14 200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Музенідіс Тревел Дніпро» на користь держави судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: