Справа №442/8920/21
Провадження №2/442/201/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ реальної частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: виділити їй у приватну власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м., що складається з однієї кімнати, однієї кухні, коридору. Господарські споруди та будівлі: веранда, сарай, огорожа; припинити право на спільну власність, саме 422/1000 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м.

Позов мотивує тим, що фактично даний будинок складається з двох окремих будинків, що підтверджується відповідною довідкою та якими сторони користуються кожен окремо, а тому просить виділити даний об`єкт нерухомого майна.

Ухвалою від 11.02.2022 року в зазначеній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.03.2022 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні, позов підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Беручи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.1988, позивач успадкувала 422/1000 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м.

Спадкова справа під № 32/88 зареєстрована в реєстрі за № 2-829, вищевказане майно зареєстроване в Дрогобицькому міжміському БТІ та записане в реєстрову книгу № 8 за реєстровим № 1021 від 25 квітня 1988 року.

28.12.2005 відповідно до рішення виконкому від 18.12.1997 № 411 та ухвали 26 сесії 4 скликання від 29.03.2005 № 481 Дрогобицької міської ради їй було видано Державний акт серії АБ № 566816 на право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :01:025:0165 та :01:025:0156, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Земельні ділянки розташовані під тією частиною приміщення, якою вона користується, про що свідчить технічний паспорт.

Власниками 588/1000 ідеальних частин зазначеного житлового будинку були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 2010 року, після чого право власності перейшло до ОСОБА_7 по Договору дарування від 26.02.2010, зареєстрованого під № 220. Подарованому йому частині будинку було присвоєно окрему поштову адресу, а саме АДРЕСА_1 .

Опісля, ОСОБА_7 самочинно збільшив межі зовнішньої конфігурації частини будівлі, яка йому належала та перебудував її таким чином, що фактично утворилися дві окремі будівлі, між якими є простір, яким вільно може пройти людина. 24.03.2011 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 2-413/11 за ОСОБА_7 визнано право власності на самочинне будівництво. На підставі вказаного рішення ОСОБА_7 зареєстрував свою власність як ціле, а не як 588/1000, що додатково підтверджується Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно № 282784965. На даний час будинок і земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 перейшла у власність до ОСОБА_2 , згідно Договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки.

Із наведеного слідує, що фактично даний будинок складається з двох окремих будинків, та якими сторони користуються кожен окремо.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є зміна та припинення правовідношення.

Згідно положень статей 316, 319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

За змістом ст.. 364 ЦК України, виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційна його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд враховуючи законні права та інтереси сторін, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на фактичні обставини справи, що входять у предмет доказування, вважає, що позовні вимоги слід задоволити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст.ст. 10, 12, 13, 81, 247, 258, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Виділити ОСОБА_1 у приватну власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м., що складається з однієї кімнати, однієї кухні, коридору. Господарські споруди та будівлі: веранда, сарай, огорожа.

Припинити право ОСОБА_1 на спільну власність, саме 422/1000 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 910 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2022 року.

Суддя О.В. Крамар