КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 Справа №133/3489/21

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5 Козятинської міської ради Вінницької області" в особі директора Федорович Інни Анатоліївни про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення позивача від роботи, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток на час вимушеного прогулу, починаючи з 08.11.2021 до поновлення позивача на роботі.

Позов обґрунтовує тим, що 09.11.2021 ОСОБА_1 отримав наказ №88-к/тр від 05.11.2021 про відсторонення від роботи. Наказ мотивований тим, що оскільки у позивача відсутнє щеплення від респіраторної хвороби КОВІД-19, то відповідач, керуючись ст. 46 КЗпП, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ, наказом МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» №2153 від 04.10.2021 та Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, видав наказ про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати.

Позивач звертає увагу суду на те, що ні в трудовому контракту, ні в посадовій інструкції чи в будь-якому іншому документі, підписаному між позивачем та відповідачем, такого зобов`язання з боку ОСОБА_1 немає, як і немає передбачених законом повноважень відповідача на відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності щеплення від КОВІД-19.

Позивач вважає такий наказ протиправним, нікчемним та таким, що порушує його конституційні права та основоположні свободи як людини і громадянина, суперечить вимогам Конституції України та діючому законодавству і підлягає скасуванню судом.

ОСОБА_1 вказує, що навчальний заклад перебуває у комунальній власності і єдиним представником власника від громади, що має право підпису і представляє її інтереси, виступає її голова. Жодного наказу від міського голови, як суб`єкта владних повноважень, щодо надання відповідного наказу начальнику управління освіти та спорту Козятинської міської ради, яка, в свою чергу, могла отримати вказівку зобов`язати директорів шкіл вчинити відповідну дію - не надходило. А тому позивач вважає, що Федорович І.А. , перевищивши свої повноваження, діючи не на підставі ст. 19 КУ, а всупереч їй, прийняла рішення видати протиправний наказ і повинна понести персональну відповідальність.

Також позивач зазначає, що перелік підстав припинення трудового договору визначений ст.ст. 36-41, 45 КЗпП, однак серед них відсутня підстава щодо обов`язкового щеплення від КОВІД-19, а вимога надати відповідачу відомості щодо щеплення суперечить ст. 3 ЦК України - неприпустимість свавільного втручання в сферу особистого життя людини. Крім того, Кабінет Міністрів України, як виконавчий орган державної влади, згідно ст. 117 КУ, в межах своєї компетенції, видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. Постанова Кабміну №1236, на яку опирається відповідач, не зареєстрована в Міністерстві юстиції відповідно до закону і носить рекомендаційний характер (ст. 40 Постанови).

Враховуючи вищевказане, позивач ОСОБА_1 просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач Федорович І.А. подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому просила відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. У відзиві посилається на таке.

Відповідно до вимог позовної заяви, працівник (позивач) оспорює наказ про відсторонення від роботи та фактично порушує питання про допуск до роботи, але позивач не звільнений з роботи, а лише відсторонений. За відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням зарплати. Директор школи Федорович І.А. вказує, що станом на 08.11.2021 всі працівники школи були ознайомлені з Постановою КМУ від 20.10.2021 №1096 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236». Особисто позивач ОСОБА_1 запевнив, що має намір перевірити зміст Постанови на відповідність тій, що міститься на сайті Верховної ради України, та відмовився засвідчувати своїм підписом факт ознайомлення з такою Постановою. Також Федорович І.А. озвучила ОСОБА_1 пропозицію про необхідність проходження ПРЛ-тестування. Однак позивач відповився від такої пропозиції та від ознайомлення з Наказом про його відсторонення, про що був складений Акт.

Відповідач зазначає, що наказом МОЗ України від 04.10.2021 № 2153, зареєстрованого в МЮ України 07.10.2021 № 1306/36928 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" (з відповідними змінами), обов`язковому щепленню підлягають працівники, зокрема, закладів загальньої середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форм власності. Вважає, що суд, з`ясувавши всі обставини у справі, має взяти до уваги, що як директор комунального навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області», вона в першу чергу зобов`язана виконувати вимоги нормативно-правових актів КМУ і не має права їх не виконувати, порушуючи свої посадові обов`язки. Крім цього, у відповідності ст. 235 КЗпП України, поновлення працівника на роботі застосовується виключно у разі його звільнення з роботи, чого не було.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача Комунального навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 листопада 2021 року до поновлення позивача на роботі, відповідач вказує, що до компетенції навчального закладу не входять обов`язки нараховувати та виплачувати заробітну плату позивачу чи іншим працівникам закладу освіти, оскільки це є компетенцією Відділу освіти чи управління освіти та спорту Козятинської міської ради, які не є стороною у даному цивільному процесі.

У відповіді на відзив від 18.02.2022 позивач ОСОБА_1 зазначає, що згідно зі ст. 39-1 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, тому 08.11.2021 він подав директору заяву №212 про нерозголошення лікарської таємниці. А на підставі Наказу МОЗ №264 «Про проведення клінічного випробування та затвердження суттєвих поправок до протоколів клінічних випробувань лікарських заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію короно вірусної хвороби» - заяву 08.11.2021 про утримання від вакцинації проти COVID-19 до моменту повної інформації про вакцини. Уподальшому, 12.01.22, він отримав відповідь від начальника управління освіти та спорту Мадея І.В. на його заяву, де було вказано, що стан його здоров` я не є таємницею, і забезпечення безкоштовним ПЛР-тестуванням (про що він також просив у своїй заяві) не передбачено кошторисом. Вказує, що вакцинація проти COVID-19 є добровільною, а тому його відсторонення по причині непроведення такої вакцинації є незаконним. Також, посилаючись на Постанову Верховного суду від 01.04.2020 у справі №761/12073/18 зазначає, що відсторонення працівника відбувається лише за наявності підстав з вичерпного переліку; відсторонення через відмову від вакцинації проти COVID-19 цей перелік не передбачає.

Крім того, згідно з пунктом 2 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 №641, пункти 2-8, 11, 12, 12-1 - 12-3, 13-16 Постанови №392, яким було затверджено Порядок, втратив чинність, то Порядок також втратив чинність.

У запереченні на відзив від 09.03.2022 Федорович І.А. вказала, що Постанови КМУ, якими вона керувалась при відстороненні позивача від роботи, були чинними і не скасовані судами України адміністративної юрисдикції тощо. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, за загальним правилом такому працівнику заробітна плата не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від корона вірусної хвороби. Водночас, відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти у спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення. Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце.

15.03.2022 представником відповідача було подано заяву про приєднання до справи копії наказу від 09.03.2022, яким позивача допущено до роботи, та роз`яснення № 148 від 04.03.2022 про втрату чинності розпорядчих актів щодо відсторонеення від роботи невакцинованих від COVID-19 державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 17.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні 17.03.2022 позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили позовні вимоги задовольнити, наказ про відсторонення скасувати, та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток на час вимушеного прогулу.

Відповідач - комунальний навчальний заклад «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області» в особі директора Федорович І.А. у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена, що підтверджується розпискою від 31.01.2022. У відзиві відповідач просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та відмовити у задоволенні вимог позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно Трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 30.06.2021 прийнятий на посаду лаборанта за основним місцем роботи на підставі наказу №53 від 23.06.2021.

Заробітна плата позивача складає за період з липня 2021 по жовтень 2021 в сумі 17 666, 39 грн, що підтверджується довідкою про доходи №175 від 10.11.2021 (а. с. 7,6).

Відповідно до попередження від 05.11.2021 №321, Федорович І.А. попередила ОСОБА_1 про порядок дій щодо виконання з 08.11.2021 вимоги відсторонення від роботи працівників закладів освіти, а саме: якщо позивач не надасть сертифікат (свідоцтво) про щеплення чи медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації, то 5 листопада буде видано наказ про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати (а.с. 90).

З акту №2 від 05.11.2021 вбачається, що директором школи Федорович І.А. у присутності заступника директора з виховної роботи Віннікової О.В. , заступника директора з навчально-виховної роботи Слободяник І.М. , завідуючого господарством ОСОБА_7 складено акт про те, що 05.11.2021 працівники навчального закладу, зокрема і ОСОБА_1 попереджені про те, що з 08.11.2021 осіб, які ухиляються від проведення профілактичних щеплень проти COVID-19, буде відсторонено від роботи. ОСОБА_1 відмовився від підпису на попередженні (а.с. 80).

У заяві від 08.11.2021 ОСОБА_1 до Федорович І.А. позивач пояснив, що 08.11.2021 він прийшов на своє робоче місце для виконання своїх функціональних обов`язків. Однак директор вимагає від нього, як умову допуску до робочого місця, розкриття ним інформації про стан його здоров`я, зокрема наявність чи відсутність у нього вакцинації від COVID-19. На що позивач заявив, що відмовляється розголошувати відомості щодо вакцинації (а. с. 9).

Також у заяві від 08.11.2021 ОСОБА_1 вказав, що у зв`язку з тим, що вакцини проти COVID-19, які наразі застосовуються в Україні ще не пройшли повний цикл клінічних випробувань в частині виявлення побічних ефектів та довгострокових наслідків вакцини, він прийняв рішення тимчасово утриматись (не відмовляється і не ухиляється) від щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 до моменту опублікування в офіційних джерелах результатів, які містять у сукупності науково обґрунтовані докази. Також просив забезпечити йому безкоштовне проходження ПЛР-тестування кожні 72 години або в разі відсутності відповідного фінансування на підприємстві по відшкодуванню ПЛР-тестування, перевести ОСОБА_1 на дистанційний режим роботи чи оплатити йому простій, згідно Колективного договору, про що видати відповідний наказ (а.с. 8).

Згідно листа №368 від 23.12.2021 директора школи Федорович І.А., відповідач повідомила ОСОБА_1 , що статтею 39-1 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також відомості, одержані при його медичному обстеженні. Тобто медична таємниця місить звернення до лікаря чи діагноз, а в документах про вакцинацію жодних відомостей немає. В такому випадку, якщо ОСОБА_1 відмовляється надавати дані про вакцинацію від COVID-19, Федорович І.А. вимушена відсторонити його від роботи, оскільки заклад освіти має дотримуватись правил роботи під час карантину, затверджених Постановою КМУ №1236 (а.с. 23).

У листі №369 від 23.12.2021, директор школи Федорович І.А. повідомила ОСОБА_1 , що змушена відмовити йому у забезпеченні безкоштовним ПЛР-тестуванням кожні 72 години, оскільки кошторисних видатків на це не передбачено. Також не може задовольнити прохання про переведення на дистанційну форму роботи, оскільки посада лаборанта цього не передбачає. І як керівник закладу не може оголосити позивачу простій та оплатити його, оскільки немає відповідної підстави (а.с. 24).

Відповідно до Наказу №88-к/тр від 05.11.2021, ОСОБА_1 , - лаборанта, відсторонено від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати (а.с. 5).

Згідно Посадової інструкції лаборанта від 04.08.2021 №91, пунктом 1.4. передбачено, що у своїй роботі лаборант керується Конституцією України; законами України, наказами, іншими нормативно-правовими актами органів вищого рівня, що стосуються роботи навчального кабінету; відповідними стандартами і технічними умовами; правилами експлуатації лабораторного обладнання і контрольно-вимірювальної апаратури; правилами і нормами охорони праці та безпеки життєдіяльності, цивільного захисту, пожежної безпеки; санітарно-гігієнічними вимогами до утримання навчального кабінету та його обладнання; наказами директора, статутом та правилами внутрішнього розпорядку закладу освіти, розпорядженнями безпосереднього керівника, цією посадовою інструкцією. Із вказаною посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом у ній (а.с. 31).

Тобто, позивач ознайомлений із вказаною Посадовою інструкцією, а тому зобов`язаний виконувати Постанови КМУ, зокрема і Постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» та накази директора школи.

ОСОБА_1 у відповіді на відзив посилається в обгрунтування своєї позиції на пункти Колективного договору між адміністрацією комунального навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області» і профспілковим комітетом вказаного навчального заклад №31/021 від 29.04.2021 у, а саме: на п.3.1.9. "Захищати честь і гідність працівників школи" та п. 4.1.11. "Час простою не з вини працівника, при умові попередження адміністрації про його початок, оплачувати в розмірі тарифного навантаження".

Суд зазначає, що з наданої ОСОБА_1 копії Колективного договору, не можливо становити на кого саме покладено обов`язки захищати честь і гідність працівників школи. Крім того, честь та гідність є поняттями моральної свідомості та етики, що в свою чергу потребує більш широкого пояснення позивача щодо такої позиції, зокрема того, що вказані положення повинні безпосередньо застосовуватись при вирішенні питання про відсторонення працівника від виконання трудових обов`язків.

У п. 4.1.11 йдеться про оплату за час простою не з вини працівника, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища, а не за період його відсторонення у зв`язку з відмовою позивача від вакцинування. Тому посилання позивача на вказані пункти Колективного договору суд до уваги не бере.

Крім того, за змістом Колективного договору (частина змісту якого надана позивачем) не передбачена можливість переводу лаборанта на дистанційний режим роботи чи обов`язок керівника забезпечити працівника безкоштовним ПЛР-тестуванням кожні 72 години, вказане не передбачено і законодавством України.

У пунктах а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі:

Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

За змістом вищеназваної статті допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Отже, до інших передбачених законодавством випадків відсторонення працівників від роботи (згідно ч. 1 ст. 46 КЗпП України) належить, зокрема, і відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі -Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює лаборантом у комунальному навчальному закладі "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області", який, згідно Статуту є середньою школу, а тому професія позивача відноситься до переліку працівників затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153, тобто на позивача покладається обов`язок зробити профілактичне щеплення проти COVID-19.

Пунктом 416 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти

СОУЮ-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість

профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних

службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких

визначена Переліком №2153 та які відмовляються або ухиляються від

проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19,

відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України

«Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5

Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні

протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19

та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти

COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці

працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини

першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті і Закону України «Про

оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом

видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної

служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Згідно Наказу Управління освіти та спорту Козятинської міської ради №136-к від 01.07.2021, в. о. начальника управління освіти та спорту Кондратюк Л. призначила Федорович І.А. на посаду директора комунального навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області» за строковим трудовим договором (контрактом) терміном на 2 роки з 02.07.2021 по 02.07.2023 на підставі Розпорядження Козятинської міської ради Вінницької ради від 01.07.2021 №276-р. (а. с. 71).

Посадовою інструкцією керівника закладу загальної середньої освіти Федорович І.А. , передбачено, що керівник (директор) закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансового-господарську та іншу діяльність закладу освіти (п. 1.6). У розділі ІІІ, зазначені посадові обов`язки керівника (директора) закладу освіти, а саме: керівник закладу загальної середньої освіти зобов`язаний виконувати Закон України «Про освіту», керуватися Конституцією України, законами України, постановами і нормативними актами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства освіти і науки України, рішеннями Вінницької обласної державної адміністрації, Козятинської міської ради та іншими актами законодавства, а також забезпечувати та контролювати їх виконання працівниками закладу; планувати та організовувати діяльність закладу загальної середньої освіти (а. с. 73).

У Розділі V Управління школою Статуту комунального навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області», затвердженого рішенням 13 сесії Козятинської міської ради VII скликання від 24.02.2017 зазначено, що управління школою здійснюється його засновником - Козятинською міською радою. Безпосереднє керівництво школою здійснює її директор (п. 5.1.), (а. с. 60).

Отже, з аналізу вказаних вище норм закону, Посадової інструкції та Статуту вбачається, що директор комунального навчального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №5 Козятинської міської ради Вінницької області» Федорович І.А. має повноваження та обов`язок щодо контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень та повноваження на відсторонення від роботи працівників за наявності певних обставин.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відстороненні. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи, у разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Усі вказані вище кроки щодо ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про відсторонення керівником - директором школи Федорович І.А. виконано, що підтверджується матеріалами справи. Також роботодавцем вчинено дії по відстороненню ОСОБА_1 на підставі та у межах повноважень, що визначені законом.

Слід зазначати, що вимога роботодавця про надання сертифікату про профілактичне щеплення проти COVID-19 або медичного висновку про абсолютне протипоказання до такої вакцинації не є втручанням в приватне життя позивача, оскільки така вимога не суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 Конвенції «Право на повагу до приватного і сімейного життя».

Право на медичну таємницю закріплене в Основах законодавства України про охорону здоров`я. Також право на таємницю про стан здоров`я, закріплене у статті 286 ЦК України. Так, забороняється вимагати та надавати за місцем роботи інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта. Разом з тим, інформації про те, що COVID-сертифікат та щеплення містяться в переліку документів, що підпадають під медичну таємницю, в українському законодавстві немає. Відтак, COVID-сертифікат не є медичною таємницею, а тому доводи позивача про те, що він не надавав інформації про щеплення на підставі права, закріпленого вказаними нормами про нерозголошення відповідної інформації, суд до уваги не бере.

Суд не бере до уваги те, що відповідачем, згідно наказу від 09.03.2022 № 29-к/тр допущено до роботи, як окрему підставу при вирішенні вимог у частині скасування наказу про відсторонення позивача від роботи, оскільки на час подання позовної заяви такого наказу ще не існувало, тобто предмет позову наявний. Також, за відсутності будь-яких доказів щодо оскарження наказу МОЗ України № 2153 від 04.10.2021, суд не бере до уваги доводи відповідача про неможливість розглянути цю справу.

Отже, на думку суду, наказ про відсторонення позивача від роботи є законним, винесеним на підставі та у порядку положень чинного законодавства уповноваженою на те особою, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

За змістом ч. 1,2 ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Отже, вказані норми закону та роз`яснення у Постанові Пленуму ВСУ пов`язують можливість виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо мали місце незаконне звільнення, переведення, відсторонення.

У Постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (№ 61-9664сво19) зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Тобто, обов`язок сплати середнього заробітку може бути наявним у роботодавця, якщо були порушені права працівника.

У цій справі, на думку суду, такі порушення відсутні, оскільки відсторонення ОСОБА_1 від роботи було здійснено на підставі положень чинного законодавства. Вимога про сплату середнього заробітку, як похідна вимога, може бути задоволена лише за підтвердження факту порушення прав позивача, чого встановлено не було.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Отже, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, немає.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевикладені обставини та правові норми, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення його від роботи. Також відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про виплату невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу під час відсторонення позивача від роботи.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.264, 265, 268, 274, 354 ЦПК Укаїни, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального навчального закладу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 5 Козятинської міської ради Вінницької області" в особі директора Федорович Інни Анатоліївни про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та поновлення на роботі - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 17.03.2022