Номер провадження: 22-ц/813/2295/22
Номер справи місцевого суду: 501/2850/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Одесагаз»?у справі за позовом Акціонерного товариства «Одесагаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2020 року, постановлене під головуванням судді Петрюченко М.І. 23 лютого 2021 року у м. Чорноморськ Одеської області, -

встановила:

У липні 2020 року представник Акціонерного товариства «Одесагаз» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого об`єму природного газу, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Одесагаз» вартість не облікованого обсягу природного газу в розмірі 17038,97 грн., витрати на проведення експертизи лічильника газу в сумі 3694,80 грн. та судові витрати.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є абонентом АТ «Одесагаз» та споживачем природного газу, який надається за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказувала у позові, що 25.04.2019 р. під час контрольного огляду фахівцями АТ «Одесагаз» було здійснено обстеження вузла обліку газу, на підставі чого було складено відповідний Акт про порушення побутовим споживачем №129, згідно якого у відповідача за вказаною вище адресою зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Одночасно зі складанням Акту, 25.04.2019 р. було складено Протокол щодо направлення ЗВТ та /або пломби на експертизу, згідно з яким лічильник газу типу Gallus G-4 заводський №00365075, 1997 року виготовлення демонтовано та направлено на експертизу.

10.05.2019 було проведено експертизу ЗВТ та пломб, на підставі якої було складено Акт №209 експертизи ЗВТ та пломб від 10.05.2019, яким були виявлені наступні порушення: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність повірочного тавра, відбитки тавра встановленої пломби не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника, лічильник газу типу Gallus G-4 заводський №00365075 визнано непридатним до подальшої експлуатації.

14.05.2019 було здійснено позачергову повірку лічильника газу типу Gallus G-4 заводський №00365075, за результатами якої було надано довідку №192/ТГ про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, в якій зазначалось, що вищезазначений лічильник газу не відповідає ДСТУ 3336-96 та Р 50-071-98, оскільки відносна похибка перевищує допустиме значення.

27.06.2019 відбулось засідання комісії АТ «Одесагаз» з розгляду акту про порушення Кодексу абонентом ОСОБА_1 , яке оформлено Протоколом №129.

На підставі Акта розрахунку №129 від 27.06.2019 відповідачу нараховано вартість не облікованого об`єму природного газу у розмірі 17039,97 грн. за період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року.

У зв`язку із викладеним, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2020 року позов АТ «Одесагаз» було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Одесагаз» просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та факт викривлення даних обліку природного газу було підтверджено у встановленому законодавством порядку та надано до суду відповідні докази.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Одесагаз» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є абонентом АТ «Одесагаз» та споживачем природного газу, який надається за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (а.с.11).

Згідно частини 1 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року.

Відповідно до вимог п.25 Правил постачання природного газу, (надалі Правила) затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, побутовий споживач несе відповідальність за: несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення плати за надані послуги з газопостачання; відмову в доступі до об`єкта споживача представникам постачальника для виконання ними функцій, передбачених цими Правилами та договором; порушення інших вимог цих Правил.

Згідно п.1 ст.1 вказаного Закону, оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (пп.17); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пп.23); ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG (пп.33); розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (пп.3); споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (пп.37); суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач (пп.39).

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 38 ЗУ «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора ГРМ, визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, що надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

В підпункті 1 п.3 гл.2 розділу 11 Кодексу ГРМ зазначено, що до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать, зокрема, пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2019 р., під час контрольного огляду, фахівцями АТ «Одесагаз» здійснено обстеження вузла обліку газу, на підставі чого було складено відповідний Акт про порушення побутовим споживачем №129, згідно якого у відповідача за вказаною вище адресою зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (а.с.15).

Одночасно зі складанням Акту, 25.04.2019 р. було складено Протокол щодо направлення ЗВТ та /або пломби на експертизу, згідно з яким лічильник газу типу Gallus G-4 заводський №00365075, 1997 року виготовлення, демонтовано та направлено на експертизу (а.с.16).

Згідно п. 8 гл. 3 розділу 11 Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ пошкодження лічильника газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Позаштатний режим роботи комерційного ВОГ - це дії, які кваліфікуються як такі, що сталися «не з вини споживача». Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що несанкціонованого втручання до лічильника споживач не здійснював, тобто, у даному випадку відсутні його винні дії або бездіяльність.

10.05.2019 р. було проведено експертизу ЗВТ та пломб, на підставі якої було складено Акт №209 експертизи ЗВТ та пломб від 10.05.2019 р., яким були виявлені наступні порушення: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність повірочного тавра, відбитки тавра встановленої пломби не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника, лічильник газу типу Gallus G-4 заводський №00365075 визнано непридатним до подальшої експлуатації (а.с.17).

14.05.2019 р. було здійснено позачергову повірку лічильника газу типу Gallus G-4 заводський №00365075, за результатами якої було надано довідку №192/ТГ про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, в якій зазначалось, що вищезазначений лічильник газу не відповідає ДСТУ 3336-96 та Р 50-071-98, оскільки відносна похибка перевищує допустиме значення (а.с.18).

27.06.2019 р. відбулось засідання комісії АТ «Одесагаз» з розгляду акту про порушення Кодексу абонентом ОСОБА_1 , яке оформлено Протоколом №129 (а.с.20).

На підставі Акта розрахунку №129 від 27.06.2019 р., відповідачу було нараховано вартість не облікованого об`єму природного газу у розмірі 17039,97 грн. за період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року (а.с.21).

Однак, як вбачається з акту розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 27.06.2019 р., за період розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, фактично сплачений об`єм природного газу протягом періоду порушення становив 2637,98 м3, що свідчить про роботу газового лічильника та сплату споживачем за отримані послуги.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що матеріалами справи не доведений факт обізнаності споживача про позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, яка здійснювала оплату за показами лічильника, що також підтверджується розрахунком фактично розподіленого об`єму природного газу.

Крім того, з акту Акту №209 експертизи ЗВТ та пломб від 10.05.2019 р., вбачається, що газовий лічильник газу типу Gallus G-4 заводський №00365075, виготовлений у 1997 р. (а.с.17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 19.02.2018 р., що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14). Попередніми власниками будинку були інші особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно витягу з абонентської книжки по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 з жовтня 2018 р. користувалась послугами газопостачання.

Пунктом 1 глави 8 розділу 10 Кодексу ГРМ передбачено, що періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ.

Для належної організації періодичної повірки лічильників газу по об`єктах побутових споживачів Оператор ГРМ повинен: 1) мати в наявності персоніфікований перелік всіх лічильників газу побутових споживачів, що знаходяться на ліцензованій території Оператора ГРМ; 2) забезпечити належний моніторинг термінів спливу міжповірочного інтервалу для складання графіка проведення періодичної повірки лічильників; 3) забезпечити періодичну повірку лічильника протягом міжповірочного інтервалу.

Отже, обов`язок Оператора ГРМ слідкувати за своєчасністю проведення повірки лічильника прямо передбачений діючим законодавством..

Судом вірно встановлено, що періодична повірка лічильника, який встановлений в будинку відповідача, станом на час його зняття 25.04.2018 року для проведення експертизи дійсно прострочений, оскільки міжповірочний інтервал лічильника газу становить 5 років, а дата його виготовлення - 1997 р.

Відповідачем не надано доказів чергової перевірки лічильника за адресою споживача, як щодо попереднього власника (власників), так і дійсного власника ОСОБА_1 .

Згідно пункту 11 глави 3 розділу 11 Кодексу ГРМ, у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу розрахунки, передбачені цією главою, за актом про порушення не здійснюються за період після дати прострочення періодичної повірки лічильника у випадку недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу.

Оскільки таке порушення виникло у зв`язку із порушенням Оператором ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу, то колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу на суму 17039,97 грн. був проведений позивачем за період з жовтня 2018 р. до квітня 2019 р. всупереч вимогам пункту 11 глави 3 розділу 11 Кодексу ГРМ.

Отже, на підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що періодичну повірку лічильника газу не було вчасно проведено з вини позивача, а тому складений працівниками АТ «Одесагаз» акт про порушення №129 від 25.04.2019 р., та прийняте рішення згідно протоколу про перерахунок (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу, не встановлює для відповідача будь-яких обов`язків, а є лише фіксацією дій працівників позивача.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, то судом вірно зазначено наступне.

Згідно чч.1, 2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні разом надала до суду першої інстанції заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, згідно якої просила суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3275,00 грн. та 49,10 грн. комісію банку, всього 3324,10 грн.

Вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтверджуються наступними доказами, наявними у матеріалах справи:

- ордером серії ВН №1019346 на надання правничої правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Чугуновим В.В.;

- Договором №01-12/20 про надання правової (адвокатської) допомоги, в розділі 3.1 якого вказано, що розмір гонорару складає 3275,00 грн.;

- актом виконаних робіт за Договором №01-12/20 про надання правової (адвокатської) допомоги, в якому вказано перелік наданих юридичних послуг адвокатом Чугуновим В.В., тощо.

Таким чином, у зв`язку із ухваленням судового рішення про відмову у задоволенні позову, вимога про відшкодування на користь відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, підлягала задоволенню.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Одесагаз» про те, що факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та факт викривлення даних обліку природного газу було підтверджено у встановленому законодавством порядку та надано до суду відповідні докази.

Колегія суддів зауважує, що апелянтом не було надано належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції про те, що позивачем, починаючи з 1997 року (рік виготовлення газового лічильника) проводились періодичні повірки лічильника газу за адресою споживача, як щодо попередніх власників (власників), так і дійсного власника ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що апелянтом не доведено порушення відповідачем, як споживачем, будь-яких правових норм при використанні лічильника газу та договірних зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги не можуть бути задоволені судом апеляційної інстанції.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Одесагаз» - залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 грудня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 березня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе