Провадження № 2/554/1263/2022
21 лютого 2022 року місто Полтава
Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,
Позивач ПАТ « МТБ Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 22.11.2018 р. по 22.11.2021 у розмірі 488,72 дол. США в порядку ст. 625 ЦК України.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23.12.2013 , з урахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2014, якою здійснено виправлення в рішенні суду та виконавчому листі. У цивільній справі № 554/9409/13-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 00566/RP від 12.06.2008 р. у розмірі 3 987,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 31 869,61 грн. та заборгованість за відсотками 1 433,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ склало 11455,17 грн., а разом 5 420,34 дол США, що за офійним курсом НБУ склало 43 324,75 грн.

На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 2/554/3500/2013 від 10.04.2014 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

ПАТ «МТБ Банк» виконавчий лист було пред`явлено до Октябрського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області , однак виконавчий лист згодом було втрачено. У зв`язку з чим банк звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікала. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.02.2021 р вказану заяву було задоволено. Однак, постановою Полтавського апеляційного суду від 19.04.2021 року вказану ухвалу було скасовано та відмовлено у задоволенні заяви банку.

Позивач вказує, що рішення суду відповідачами не виконується, а тому він у порядку ст. 625 ЦК України має право на стягнення з відповідача 3 % річних за період з 22.11.2018 року по 22.11.2021 рік, що за підрахунками Банку складає 488,72 долари США.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження по даній справі.

Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 524 зазначеного Кодексу,зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини 1статті 533 Цивільного кодексу України,грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина 2статті 533 Цивільного кодексу України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, а також у правових висновках, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17, Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 686/18697/14, від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18.

Отже, оскільки предметом грошового зобов`язання за вказаним договором позики є грошові кошти, визначені у доларах США і втрати від знецінення національної валюти відновлені шляхом застосування еквіваленту іноземної валюти за курсом, встановленим НБУ на час вирішення справи про стягнення боргу, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного повернення боргу відсутні, що відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Поміж з цим, як окреслено у висновку, викладеному у Постанові від 22.09.2020 року № 918/631/19 ВС вказав, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.

Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Відповідно до пункту 30.1статті 30 Закону України від 05 квітня 2001року №2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Згідно із ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

До того ж суд враховує, що задля можливості та вірного обрання способу захисту, застосування санкції ч.2 ст. 625 ЦК України необхідною є дотримання умови - прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на викладене, судом не встановлено та відповідними доказами не підтверджено наявність простроченої заборгованості у відповідача, чи перешкоджання ним у виконанні судового рішення, наслідком чого зумовлювалась покладання на останього такої міри відповідальності як стягнення 3 % річних , а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "МТББанк" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в порядку ст.625 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13 ,81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 546, 549, 599, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 22.11.2018 р. по 22.11.2021 р. у сумі 488,72 доларів США - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк", що знаходиться за адресою: 65003, м. Чорноморськ, Одеської області, просп. Миру, 28, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Cуддя: Н.В.Тімошенко