ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/6604/21
Провадження 2/201/341/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», та просила;

-Звільнити з-під арешту все майно боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 5886948, що було зареєстровано 03.06.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №43222879 від 23.05.2014 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13525495 від 03.06.2014, арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 15765982, що було зареєстровано 05.08.2016 року на підставі постанови про арешт майна №51755247 від 26.07.2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30807052 від 05.08.2016, арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 10514688, що було зареєстровано 22.11.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 22.11.2010 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, арешт рухомого майна за реєстраційним номером 15913353, що було зареєстровано 27.07.2016 року на підставі постанови про арешт майна №51755247 від 26.07.2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, арешт рухомого майна за реєстраційним номером 16102113, реєстрація обтяження 288ДАГЕ6Г1, що було зареєстровано 23.12.2016 року обтяжувачем Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, арешт рухомого майна за реєстраційним номером 15887037, реєстрація обтяження 167267Г44В, що було зареєстровано 05.07.2016 року обтяжувачем Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка послалася на те, що у провадженні Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебували виконавчі провадження з примусового виконання:

-судового наказу №201/15250/14-ц, виданого 16.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ВП 51217198;

-виконавчого листа №201/4370/13-ц, виданого 01.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ВП 51755417;

-виконавчого листа №201/4370/13-ц, виданого 01.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ВП 51755247.

Усі вищевказані виконавчі провадження були повернуті стягувачам згідно до п.2 ч.1 ст.37 «Про виконавче провадження», однак державний виконавець повідомляє про відсутність у нього підстав для зняття арештів з майна ОСОБА_1 .

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.06.2021 року за №26014036 з РНОКПП НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маються наступні обтяження:

- арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 5886948, що було зареєстровано 03.06.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №43222879 від 23.05.2014 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:13525495 від 03.06.2014;

- арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 15765982, що було зареєстровано 05.08.2016 року на підставі постанови про арешт майна №51755247 від 26.07.2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30807052 від 05.08.2016;

- арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 10514688. що було зареєстровано 22.11.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 22.11.2010 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.

Крім того згідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.06.2021 року за №73286394 за РНОКПП НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маються наступні обтяження:

- арешт рухомого майна за реєстраційним номером 15913353, що було зареєстровано 27.07.2016 року на підставі постанови про арешт майна №51755247 від 26.07.2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ;

- арешт рухомого майна за реєстраційним номером 16102113, реєстрація обтяження 288ДАГЕ6Г1,що було зареєстровано 23.12.2016 року обтяжувачем Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ;

- арешт рухомого майна за реєстраційним номером 15887037, реєстрація обтяження 167267Г44В.що було зареєстровано 05.07.2016 року обтяжувачем Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.

Позивачка вважає, що при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» наявні підстави для знаття арешту з майна боржника, оскільки ця дія, на її думку, тотожна закриттю виконавчого провадження.

Не погоджуючись із позовними вимогами, державний виконавець Савостіна О.В. надіслала до суду письмові заперечення, у яких зазначила, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» не перешкоджає повторному пред`явленню виконавчого документа до виконання (а.с.27-29).

Не погоджуючись із позовними вимогами, ДТЕК «Дніпровські електромережі» надіслали до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що на теперішній час судове рішення, за яким позивачка набула статусу боржника набрало законної сили, не скасоване, однак не виконано позивачкою у повному обсязі, через що підстави для скасування арешту на майно позивачки відсутні (а.с.36-37).

Не погоджуючись із позовними вимогами, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що боржник не може пред`являти позов про зняття арешту з його майна, накладеного державним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (а.с.62-68).

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність по наявних у справі письмових доказах.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, встановив наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини по справі.

У провадженні Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебували виконавчі провадження з примусового виконання:

- судового наказу №201/15250/14-ц, виданого 16.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ВП 51217198;

- виконавчого листа №201/4370/13-ц, виданого 01.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ВП 51755417;

- виконавчого листа №201/4370/13-ц, виданого 01.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, ВП 51755247.

Усі вищевказані виконавчі провадження були повернуті стягувачам згідно до п.2 ч.1 ст.37 «Про виконавче провадження», однак державний виконавець повідомляє про відсутність у нього підстав для зняття арештів з майна ОСОБА_1 .

У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.06.2021 року за №26014036 з РНОКПП НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маються наступні обтяження:

- арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 5886948, що було зареєстровано 03.06.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №43222879 від 23.05.2014 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:13525495 від 03.06.2014;

- арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 15765982, що було зареєстровано 05.08.2016 року на підставі постанови про арешт майна №51755247 від 26.07.2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:30807052 від 05.08.2016;

- арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 10514688. що було зареєстровано 22.11.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 22.11.2010 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.

Крім того згідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.06.2021 року за №73286394 за РНОКПП НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 маються наступні обтяження:

- арешт рухомого майна за реєстраційним номером 15913353, що було зареєстровано 27.07.2016 року на підставі постанови про арешт майна №51755247 від 26.07.2016 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ;

- арешт рухомого майна за реєстраційним номером 16102113, реєстрація обтяження 288ДАГЕ6Г1,що було зареєстровано 23.12.2016 року обтяжувачем Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ;

- арешт рухомого майна за реєстраційним номером 15887037, реєстрація обтяження 167267Г44В.що було зареєстровано 05.07.2016 року обтяжувачем Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.

Позивачка вважає, що при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» наявні підстави для знаття арешту з майна боржника, оскільки ця дія, на її думку, тотожна закриттю виконавчого провадження.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами та надаючи оцінку наданим доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадженні мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідні до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

В даному випадку судом встановлено, що позивачка є боржником у виконавчому провадженні, з чого слід дійти висновку про те, що вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, на яке накладено арешт з метою забезпечення виконання рішення суду, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалені закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статні 255 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року по справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Отже, в даному випадку провадження по справі підлягає закриттю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свій висновок у даній справі, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 59 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 3-11, 19, 255, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про зняття арешту з майна закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев