Справа № 297/571/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Позов мотивований тим, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором дарування.Разом з нею в квартирі зареєстровані її неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В серпні 2017 року вона зареєструвала у своїй квартирі ОСОБА_2 , з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Сторони не проживають разом із січня 2021 року і позивачкою було подано позовну заяву до Берегівського суду про розірвання, шлюбу та стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей.На даний час відповідач проживає в будинку своїх батьків, вони не спілкуються, на спроби позивачки домовитися з відповідачем про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у квартирі, не відповідає. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування квартирою немає. позивачка проживає у квартирі із двома неповнолітніми дітьми та її доходів ледь вистачає на оплату комунальних послуг. Відповідач не бере участі у витратах на утримання житла. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований у її квартирі вона не має змоги оформити житлову субсидію, оскільки його дохід теж береться до уваги. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідач не бажає.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до договору дарування від 28.07.2017 року № HМІ157033 ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 (а.с. 5-6, 7).

Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг від 02.02.2022 року у квартирі АДРЕСА_2 , окрім позивачки та її двох неповнолітніх дітей також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

Однак, відповідач фактично в ньому не проживає.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , більше року там не проживає та добровільно не знявся із реєстрації місця проживання, чим порушує права власника, тому позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

СуддяЛайош ГАЛ