Справа № 444/3208/21 Головуючий у 1 інстанції: Опрсик З.Л.
Провадження № 22-ц/811/18/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м.Львів

Справа №444/3208/21

Провадження № 22ц/811/18/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО - Донбас Північний» на рішення Жовківського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Жовква 8 грудня 2021 року у складі судді Оприска З.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО - Донбас Північний» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

встановив:

29 жовтня 2021 року позивачі звернулися з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 20 березня 2021 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPОRT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, які призвели до його смерті. Вказують, що за цим фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 від 21 березня 2021 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення. На час ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого вказаного транспортного засобу застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/35930, чинного на дату ДТП. Вказують, що в результаті ДТП та наслідків від нього їм (позивачам) та дружині і дітям ОСОБА_4 завдано шкоду. Зазначають, що 11 серпня 2021 року відповідачем відмовлено у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі. Таке рішення страховик обґрунтував тим, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу. Просять стягнути з відповідача на їх ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) користь по 13 000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю сина.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 8 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 13 000 грн. моральної шкоди, заподіяної смертю сина. Вирішено питання судових витрат.

Оскаржуване судове рішення мотивоване тим, що позивачі внаслідок ДТП зазнали моральної шкоди, заподіяної смертю сина, яка завдана у результаті експлуатації джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією якого була застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Причиною ДТП не була непереборна сила.

Рішення суду оскаржує ПрАТ «СК АСКО-Донбас Північний». Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що згідно із ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», та іншими Законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Зазначає, що кримінальне провадження 0000240 від 21 березня 2021 року закрито у зв`язку з тим, що в діях водія ОСОБА_3 не встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, а отже і ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Такою постановою з посиланням на Висновок автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-21/6473-ІТ визначено, що причиною настання ДТП став факт виходу пішохода на смугу руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPОRT» на такій відстані, на якій водій ОСОБА_3 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. Стверджує, що позивачами не надано доказів того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_3 . Недоведеність вини водія ОСОБА_3 , як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, унеможливлює визнання ДТП страховим випадком та виплату страхового відшкодування.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Д атою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтями 23 та 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно із ч. 36.1 ст. 36 зазначеного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 листопада 2021 року (справа № 308/10965/19) відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція вини заподіювача шкоди.

Згідно постанови Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року (справа № 445/370/19) особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Встановлено, що позивачі є батьками ОСОБА_4 .

З свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Лікарським свідоцтвом про смерть №35 від 23 березня 2021 року стверджується, що причиною смерті ОСОБА_4 є травма, одержана при зіткненні з автомобілем.

Є встановленим, що до ДТП, у якій ОСОБА_4 отримав травму, яка призвела до смерті, причетний автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPОRT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час ДТП керував ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження 0000240 від 21 березня 2021 року закрито у зв`язку з тим, що в діях водія ОСОБА_3 не встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б перебували безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП За відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України).

З висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/114-21/6473-ІТ ввбачається, що причиною настання цієї ДТП став факт виходу пішохода на смугу руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPОRT» на відстані, на якій ОСОБА_3 був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу марки «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPОRT» застрахована у відповідача відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР35930, який був чинним на час ДТП.

ОСОБА_4 з 14 березня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 . Вони є батьками ОСОБА_6 , 2014 року народження, та ОСОБА_7 , 2016 року народження.

Довідкою № 1005 від 22 квітня 2021 року, виданою Великомостівською міською радою, стверджується, що ОСОБА_4 до дня смерті проживав разом із позивачами.

ОСОБА_3 повідомив відповідача про настання ДТП 20 березня 2021, що стверджується повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку (ДТП).

Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачам, про що повідомив листом від 11 серпня 2021 року. Відмова мотивована тим, що страховик не має законних підстав для задоволення заяви про відшкодування шкоди, пов`язаної з загибеллю пішохода у ДТП у зв`язку з відсутністю вини водія забезпеченого автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER 2.0 SPОRT», як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, ДТП не може бути визнано страховим випадком.

З листа Національного банку України від 29 вересня 2021 року № 14-0004/91155 вбачається, що НБУ вбачає ознаки порушення страховиком ПрАТ СК «АСКО-Донбас Північний» вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: абз. 1-3 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо невиконання страховиком обов`язку протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Відтак, на підставі аналізу наявних у справі доказів судом встановлено, що позивачам спричинено моральну шкоду внаслідок смерті їх сина від тілесних ушкоджень, заподіяних при експлуатації забезпеченого джерела підвищеної небезпеки, яка не перевищує страхову суму і підлягає відшкодуванню страховиком. Докази, що зазначена шкода спричинена внаслідок дії непереборної сили відсутні.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин. З висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО - Донбас Північний» залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 8 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Постанову складено і підписано 14 березня 2022 року.

Головуючий

Судді