Справа №351/321/21
Номер провадження №2/351/130/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Сегіна І.Р.,
секретар Том`юк С.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.10.2012 року (далі кредитний договір), укладеним у вигляді заяви між позивачем і ОСОБА_1 разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку».
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.06.2018р. відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12600 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в результаті чого у нього станом на 20.01.2021р. виникла заборгованість в сумі 27 283 грн. 34 коп. та складається з наступного: 21211,56 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 21211,56 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6071,78 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 0,00 грн.- нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії.
Відповідач, не погоджуючись із заявленими вимогами, подав відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що долучені позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» ним не підписувались та не визнаються, як такі, що містять дійсні умови на яких було укладено договір про надання банківських послуг від 30.10.2012р. Позивачем не представлено суду жодного підписаного ним документу, з якого можливо встановити його волевиявлення на укладення кредитного договору з конкретно визначеними істотними умовами - розмір кредиту, розмір відсотків, строк повернення, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не містить таких умов і підписана ним анкета-заява від 30.10.2012р.. Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, в період між укладенням договору та часом звернення позивача до суду із позовною заявою, неодноразово змінювались самим позивачем, а тому не виключеною є та обставина, що позивач міг на власний розсуд додати до позовної заяви ту редакцію Умов та Правила надання банківських послуг, яка є найбільш вигідною для задоволення позовних вимог. Вказав, що заявлена сума стягуваних позивачем з нього процентів за договором про надання банківських послуг від 30.10.2012р. не підтверджена жодними належними та достовірними доказами, та є такою що грунтується на припущеннях. Щодо нарахування позивачем процентів та штрафних санкцій за коригування кредитними коштами, то зазначив, що з лютого 2015р. по грудень 2019р. він безперервно проходив військову службу у Збройних Силах України і на нього поширювалась дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Законом України від 20 травня 2014 р. №1275-VII « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» було внесено зміни до ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку було доповнено пунктом 15 наступного змісту:«військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються», що у будь-якому випадку , в період з лютого 2015р. (з часу призову по мобілізації) по грудень 2019р.(звільнення з військової служби в запас), Позивач не мав права нараховувати йому проценти та штрафні санкції, у будь-якому розмірі, незалежно від того, визначені вони договором чи законом. З даного приводу неодноразово звертався до позивача, що підтверджується заявами до АТ КБ «Приватбанк» від 15.10.2020р., 17 січня 2018р. та офіційною відповіддю АТ КБ «ПриватБанку» від 02.08.2018р.. зазначив, що разом із поданням відповіді на відзив, Позивач повторно надав виписку за договором №б/н від 30.12.2012р., зі змісту якої вбачається , що в період з 02.04.2016р. по 20.01.202 І р. :
-шляхом здійснення операцій «Автоматичне погашення простроченої заборгованості» Позивач стягнув з нього суму 36 990,58 грн.;
-шляхом здійснення операцій «Переказ коштів між рахунками за договором SAMDN52**9613» було стягнуго суму 3 251,72 грн;
-шляхом здійснення операцій «Погапгення обов`язкового платежу з картки 51 **06» стягнуто суму 6 883, 65 грн.;
-шляхом здійснення операцій «Погашення поточного платежу з картки НОМЕР_1 »
стягнуто суму 521,43 грн..
Вказані суми коштів отримані шляхом додавання сум по відповідних операціях за вказаний період часу.
Таким чином, загальна сума реально стягнутих Позивачем на його користь коштів із його заробітної плати по відповідних вищезазначених операціях складає :
36 990,58 грн. + 3 251,72 грн. + 6 883,65 грн. + 521,43 грн. = 47 647,38 грн.
Також, звертає увагу суду на те, що Позивач безпідставно та необгрунтовано нарахував у загальну суму заборгованості платежі за т.зв. договором « Страхування кредитного ліміту», загальна сума яких за період з 05.04.2016 р. по 08.01.2021 р. склала 7 235, 93 грн.. Цей договір ним не підписувався та ним не визнається. При цьому , Позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував факт укладення цього договору , а також підтвердження умов на яких цей договір нібито укладався, в тому числі і строк на який його було укладено. З приводу послуги «Миттєва розстрочка» звертає увагу на те, що згідно розрахунку заборгованості за договором, Позивач у загальну суму заборгованості нарахував також 48 платежів по 417, 96 грн., що в загальному складає суму : 48 417,96 грн.= 20 062,08 грн. Згідно пояснень Позивача, він, з приводу послуги «Миттєва розстрочка», повторно посилається на Умови та Правила, які він не підписував та які ним не визнаються.
Щодо процентів, штрафів та пені, то зазначає, що за період з 02.04.2016p. по грудень 2019р. (період служби у Збройних Силах України ) позивач у загальну суму заборгованості безпідставно та необґрунтовано нарахував:
за операцією "Списання відсотків за використання кредитного ліміту»- 19 082,24 грн.;
за операцією « Пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн.» - 1600 грн;
за операцією «Пеня за прострочку за кредитом» , яка проведена в період з 01.12.2017р. по 01.03.2018р. - 7 025,15 грн.;
за операцією 0 1 .04.20 18р. « Штраф за прострочку - 50 грн. ;
за операцією 01.04.2018р. « За використання ліміту» - 1503,54грн..
Вказані суми коштів отримані шляхам додавання сум по відповідних операціях за вказаний період часу.
Таким чином, загaльна сума незаконно нарахованих Позивачем процентів та штрафних санкцій, в період несення ним служби у Збройних Силах України, в порушення п.15 сг.14 ЗУ «Про соціальний та провий захист військовослужбовців та членів їх сімей», складає : 19 082,24+1 600грн.+7 025. 1 5грн +50 грн.+1503,54грн. = 29 260,93 грн. Просив в позові відмовити.
Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що 02.04.2016р. об 11:19 год. відповідачем була відкрита послуга «Миттєва рострочка» на суму 8064, 53 грн.. Даний договір № 2327 був оформлений шляхом перенесення заборгованості з картки «Універсальна» на окремий договір. Договір був оформлений 02.04.2016р. по дзвінку від співробітника терміном на 48 місяців. Оформлення договору пройшло коректно, заборгованість підлягає погашенню. Оскільки сервіс «Миттєва рострочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт підписання окремого кредитного договору не вимагається. Оформлення послуги «Миттєва розстрочка» можливо тільки за допомогою своєї кредитної картки. Клієнт почав користуватися знову коштами. Так, 03.04.2016р. відповідачем були зняті кошти в розмірі: 212 грн., 200 грн., 212 грн. в м. Тернопіль, у відділенні банку по вул. В.Чорновола, 17. 05.04.2016р. були зняті кошти в розмірах: 530,00 грн., 30,00 грн., 742,00 грн., 690,00 грн., 655,50 грн., 1 432,00 грн., 70,60 грн., 70,60 грн. 1502,60 грн. у м. Волноваха Донецької області у відділеннях банку по вул. Гагаріна, 26, вул. Леніна, 64 та як переказ з карки Страховий платіж. Зазначив, що переказ з карки Страховий платіж за договром «Страхування кредитного ліміту» було відкрито за дзвінком та підтвердженням клієнтом цієї угоди, без клієнта її оформити не могли. Відповідно і списував банк кожного місяця щомісячні платежі. Заборгованість коректна та підлягає до погашення.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Суд встановив, що 30.10.2012 року ОСОБА_1 подав до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву - приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
Згідно з посвідченням від 11.03.2016 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
05.07.2018 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , надіслав ПАТ КБ «Приватбанк» запит на розкриття інформації, що становить банківську таємницю, згідно якого вказала, що її чоловік ОСОБА_1 з лютого 2015р. призваний на військову службу по мобілізації, з 2016р. по даний час (05.07.2018) проходить військову службу за контрактом. Посилаючись на вимоги п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» повторно просить надати Банк завірену інформацію по кредитній картці відповідача за період з 01.02.2015р. по 01.07.2018р.
15.10.2020р. відповідачем на адресу позивача надіслано лист, відповідно до якого він зазначає, що неодноразово усно та письмово звертався до відділення АТ КБ «ПриватБанку» в м. Снятин з проханням звільнити його в подальшому від нарахування відсотків за користування кредитом, штрафу/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Усі звернення залишені поза увагою, Банк продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом, штраф та пеню, у зв`язку з чим його борг тільки зростає. Просить позивача незаконно зняті з нього відсотки за користування кредитом, штрафу/пені в період його перебування в зоні бойових дій зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту.
24.09.2021 відповідачем на адресу позивача знову надіслано лист, відповідно до якого він зазначає, що з лютого 2014р. по грудень 2019р. він був призваний на військову службу по мобілізації, яку проходив у зоні бойових дій. Щоб запобігти утраті кредитної картки, чи незаконному використанню інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, він залишив кредитну картку вдома і з квітня 2016р. більше нею не користувався. Однак, після повернення додому виявив, що з кредитної картки щомісяця з травня 2016р. по вересень 2019р. здійснювалась якась покупка на суму 417 грн. 96 коп. З жовтня 2019р. дана покупка оформлена відповідно до договору № 2327. Просив надати йому роз`яснення щодо даної покупки та копію договору.
14.09.2021 відповідачем ОСОБА_1 подано до Снятинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про факт вчинення АТ КБ «ПриватБанк» кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.
Частиною 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками бойових дій є, окрім інших, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.
Тобто в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.
У матеріалах справи знаходяться: довідка ТВО військового комісара Снятинсько-Городенківського ОРВК, відповідно до якої на виконання Указу Президента України від 14.01.2015р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації Снятинсько-Городенківського ОРВК; - довідка військової частини НОМЕР_3 від 12.12.2019р. відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 26.03.2015р. по 24.06.2016р., з 14.10.2016р. по 14.07.2017р., з 08.09.2017р. по 31.10.2017р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 12.12.2019 майора ОСОБА_1 з 12.12.2019р. виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із закінченням строку контракту, та направлено для зарахування на військовий облік до Снятинського РВК Івано-Франківської області.
Таким чином, позивач безпосередньо приймав участь в АТО.
Отже, враховуючи те, що наявні у справі докази підтверджують факт участі позивача у антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій, а відтак на нього поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто норми щодо ненарахування йому штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами.
При цьому, судом встановлено, що 02.04.2016 АТ КБ "ПриватБанк" здійснено перекредитування кредитних коштів відповідача в сумі 8064,53 грн., а саме: 02.04.2016 позивачем було оформлено договір № 2327 шляхом перенесення заборгованості з картки Універсальна на окремий договір, договір було оформлено терміном на 48 місяців, по дзвінку від співробітника Банку, під час несення ОСОБА_1 військової служби в зоні АТО. Тобто станом на 02.04.2016р. баланс на кредитній картці відповідача становив 0, 00 грн..
Після чого відповідачем ОСОБА_1 в період з 03.04.2016 по 12.04.2016р. було знято із кредитної картки готівку в банкоматах, які розміщені в м. Волноваха Донецької області, а також знято кошти для розрахунку за купівлю продуктів, всього на загальну суму 7 882,57 грн..
Таким чином, загальна сума витрат по кредитних коштах відповідача складала 7 882,57 грн. + 8064,53 грн. = 15947,10 грн., що становить його заборгованість за тілом кредиту.
Також, АТ КБ «ПриватБанк», всупереч нормі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», нарахував відповідачу відсотки, штрафні санкції, пеню за невиконання кредитних зобов`язань, нарахування здійснені в період несення відповідачем служби у Збройних Силах України, та включають в себе: операції за списання відсотків за використання кредитного ліміту, пеню за прострочення виконання кредитного зобов`язання та штрафи.
Крім того, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду України, викладеної в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19З) з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не мав права перекредитовувати наявні кредитні кошти відповідача, а також, нараховувати відповідачу пеню, штрафи, відсотки за користування кредитом протягом усього періоду, заявленого банком в розрахунку заборгованості, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Однак, судом встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк" в самостійному порядку, автоматично стягнуто із зарплатної картки відповідача кошти в рахунок погашення заборгованості перед Банком, яка становить 47 647,38 грн. та складається із: 36 990, 58 грн. (здійснення позивачем операції "Автоматичне погашення простроченої заборгованості") + 3251,72 грн. (здійснення операції "Переказ коштів між рахунками за договором "SAMDN52**9613") + 6 883, 65 грн. (здійснення операції "Погашення обов`язкового платежу із картки НОМЕР_1 ") + 521,43 грн. ("Погашення поточного платежу з картки 51**06"), що значно перевищує суму заборгованості по кредитних зобов`язаннях відповідача.
На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.
На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволеннгі позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ігор СЕГІН