Провадження № 1-кс/712/796/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді Токової С.Є.
при секретарі Тітовій О.І.
за участю представника позивача адвоката Гудзь О.С.
представника відповідача - Дахновської Т.В.
третьої особи: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Черкаської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про скасування заборони на відчуження житла, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Служби у справах дітей Черкаської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про скасування заборони на відчуження житла. Просить скасувати заборону, накладену згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 травня 2017 у справі № 712/4911/17 на відчуження 1/4 частини житла за адресою АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 26.09.2022, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження № 21238010 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35994467 від 05.07.2017.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 травня 2017 у справі № 712/4911/17 накладено заборону на відчуження 1/4 частини житла за адресою АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 26.09.2022.
05.07.2017 державним реєстратором внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження № 21238010 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35994467 від 05.07.2017.
Зазначила, що в 2021 році вона звернулась до Служби у справах дітей Черкаської міської ради із заявою про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 з житла за адресою: АДРЕСА_1 та одночасною реєстрацією його місця проживання в житлі за адресою: АДРЕСА_2 .
17.11.2021 Служба у справах дітей Черкаської міської ради ухвалила рішення № 753, яким вирішила надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 з житла за адресою: АДРЕСА_1 та одночасною реєстрацією його місця проживання в житлі за адресою: АДРЕСА_2 .
На даний час виникла необхідність у продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , однак наявна заборона згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 травня 2017 у справі № 712/4911/17 перешкоджає їй у вільному розпорядженні своєю власністю.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін сторін.
Представник позивача адвокат Гудзь О.С. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки таке скасування не порушить право власності дитини на житло.
Третя особа: ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та скасування заборони на відчуження 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 .
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом установлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 283802014 від 09.11.2021 ОСОБА_5 є власником 1/4 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 травня 2017 у справі № 712/4911/17 накладено заборону на відчуження 1/4 частини житла за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 на праві власності, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до 26.09.2022.
05.07.2017 державним реєстратором внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження № 21238010 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35994467 від 05.07.2017.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.08.2011 № 380 малолітній ОСОБА_3 направлений до державної установи на повне державне утримання. Мати ОСОБА_2 , є власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.05.2008 та витягом КП «ЧООБТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19000112 від 29.05.2008. До набуття статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітній ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в будинку АДРЕСА_1 . Оскільки відповідачка ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітнього ОСОБА_3 , що може мати наслідком відчуження житла без врахування інтересів дитини, то з метою збереження права дитини на користування зазначеним житловим приміщенням необхідно закріпити право дитини, а саме: накласти заборону на відчуження 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 до досягнення неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Статтею 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, мають право проживати в дитячих будинках сімейного типу до повернення їм зазначеного житла або надання житла місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. До працевлаштування випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, квартирна плата та плата за комунальні послуги здійснюються місцевими державними адміністраціями за місцезнаходженням житла.
Відповідно до ст. 33 вказаного Закону місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Встановлено, що 15.11.2021 неповнолітній ОСОБА_3 та його піклувальник ОСОБА_1 звернулися до Служби у справах дітей Черкаської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання.
Відповідно до рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 753 від 17.11.2021 надано дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 з житла за адресою: АДРЕСА_1 , та одночасною його реєстрацією його місця проживання в житлі за адресою: АДРЕСА_2 .
Як пояснила в судовому засіданні опікун неповнолітнього ОСОБА_1 , вона як опікун забезпечила дитину житлом за адресою АДРЕСА_2 , в якому і зареєстрований наразі неповнолітній.
Згідно з інформацією Служби у справах дітей Черкаської міської ради адресованої Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.11.2021 року № 3458/30-02-03, місце проживання неповнолітнього ОСОБА_6 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 . Житло належить на праві власності матері дитини ОСОБА_5 , у якої неповнолітнього відібрано на підставі рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.09.2008 року без позбавлення батьківських прав. З часу набуття статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_7 у будинку матері не проживає, а зі слів останньої, вона одружилась з ОСОБА_8 та постійно проживає в АДРЕСА_1 занепадає, потребує ремонту та впорядкування, відсутнє газопостачання, водопостачання, водовідведення та будь-яке його опалення. Законний представник ОСОБА_1 не бачить можливості проживання дитини в будинку після досягнення 18 років. Вкладати кошти у здійснення ремонту будинку , який не належить дитині вона наміру не має. У зв"язку з чим, було вирішено надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 за умови перерахування ОСОБА_9 2700 дол. США на депозитний рахунок невонолітнього.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950p.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення СПІШИ податків чи інших зборів або штрафів.
Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 p.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини - стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА2 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, и. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, н. 93, від 25 жовтня 2012 року). Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягги, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «ОСОБА_3 та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), n. 50, Series A № 98).
На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За вказаних обставин, враховуючи забезпечення неповнолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрацією його місця проживання в житлі за адресою: АДРЕСА_2 , враховуючи рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 753 від 17.11.2021, рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17.11.2021 № 16/23 та інформацію відділу опіки, піклування та усиновлення дітей служби у справах дітей Черкаської міської ради від 16.11.2021 № 3458/30-02- 03 суд вважає, що всі гарантії, передбачені ст. 248 СК України, ст.71 ЖК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо неповнолітнього ОСОБА_3 будуть дотримані.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд робить висновок про те, що обтяження у вигляді заборони на відчуження 1/4 частини житла за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження № 21238010 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35994467 від 05.07.2017підлягає скасуванню у судовому порядку.
Керуючись ст. ст. 19, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 32, 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді заборони, накладеної згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 травня 2017 у справі № 712/4911/17, на відчуження 1/4 частини житла за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження № 21238010 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35994467 від 05.07.2017
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3
Відповідач: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, адреса: м. Черкаси, вул. Благовісна, 170.
Третя особа: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2