Провадження № 22-ц/802/471/22 Категорія: 10 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, що оспорюється,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 16 червня 2017 року у цій справі визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Подана апеляційна скарга є стилістично не зрозумілою, містить у собі лише певні фрази, вислови, які не несуть жодного змістовного навантаження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Із інформації наявної у Єдиному реєстрі судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 оскаржував в апеляційному порядку ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на увалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року у цій справі.

Однією з основних засад цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

За змістом ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлене завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Однак, незважаючи на попередню ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, останній у черговий раз подав аналогічну за змістом апеляційну скаргу.

На думку суду, подібна практика спрямована на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Одним із таких заходів процесуального примусу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України є штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій з метою перешкоджання судочинству (п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи наведені обставини встановлені судом та зазначені норми цивільного-процесуального права, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 свідомо зловживає процесуальними правами, вчиняє дії, направленні на перешкоджання судочинству, а тому до нього слід застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2 481 грн, який підлягає стягненню в дохід державного бюджету з метою запобігання створенню останнім протиправних перешкод у здійсненні судочинства та зловживанням своїми процесуальними правами.

Розмір штрафу визначено з врахуванням надмірно тривалого строку, протягом якого особа, будучи попереджена про неприпустимість протиправної процесуальної поведінки, порушує права інших учасників.

Згідно з ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Частиною ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Оскільки дії ОСОБА_1 щодо чергового подання апеляційної скарги на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року визнано судом як зловживання процесуальними правами, то подану ним апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду першої інстанції слід залишити без розгляду.

Крім цього, в чергове слід попередити ОСОБА_1 про те, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 44, 143, 148, 260, 261, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати дії ОСОБА_1 щодо подання апеляційної скарги на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, що оспорюється- зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2021 року у цій справі залишити без розгляду та повернути скаржнику.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету, де стягувачем є Державна судова адміністрація України, штраф у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Дані про боржника:

Фізична особа: ОСОБА_1 .

Місце проживання: АДРЕСА_1 , або АДРЕСА_2 , або АДРЕСА_3 .

Ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Дані про стягувача:

Державна судова адміністрація України;

місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5;

.

Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100.

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897.

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рахунок отримувача: UA0026007.

Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для відома та Державній судовій адміністрації України (м. Київ, вул. Липська, 18/5) для пред`явлення до виконання.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала в частині залишення апеляційної скарги без розгляду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня її складення.

Ухвала в частині стягнення штрафу набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя

Судді: