Справа № 567/13/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

представника позивача - адвоката Хмарук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до Острозької міської ради про визнання права власності на земельні ділянки звернувся ОСОБА_1 . Зазначив, що для його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали три земельні ділянки: площею 0,6249 га кадастровий номер :05:003:0198, площею 0,2429 га кадастровий номер :05:003:0092 та площею 1,066 га кадастровий номер :05:001:0256, які розташовані на території Вілійської сільської ради Острозького району Рівненської області, право власності на які посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016.

Вказує на те, що він є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом, однак скористатись своїм правом спадкоємця не може, так як оригінал зазначеного державного акту втрачено, що не дозволяє отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно.

В зв`язку з цим просить визнати за собою право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному об`ємі і просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначені земельні ділянки, які розташовані на території колишньої Вілійської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Зазначила, що ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належали три земельні ділянки площею: 0,6249 га кадастровий номер :05:003:0198, площею 0,2429 га кадастровий номер :05:003:0092 та площею 1,066 га кадастровий номер :05:001:0256

Пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер та за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно своєму синові ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що позивач не може скористатись своїм правом спадкоємця, оскільки державний акт, якими посвідчено право власності на вказані земельні ділянки на ОСОБА_2 втрачено, а звернувшись 09.12.2021 до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Сержанта Б.М. з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, позивач отримав відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, що належали ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016 з посиланням на п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», зокрема на те, що ним не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016, просить визнати за позивачем право власності на зазначені земельні ділянки.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 05.01.2022 було відкрито провадження у справі і прийнято справу до розгляду, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Відповідно до розписки, відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками отримав 06.01.2022, а отже строк на подання відзиву на позовну заяву для відповідача закінчився 21.01.2022. У вказаний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 24.01.2022 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Сержанта Б.М. копію спадкової справи №8/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

В зазначеній заяві вказала, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016 вбачається, що ним на підставі розпорядження голови Острозької райдержадміністрації від 23.10.2007 №329 посвідчено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,93 га, яка розташована на території Вілійської сільської ради Острозького району Рівненської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

З зазначеного державного акту встановлено, що вказана земельна ділянка фактично складається з трьох земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0198, :05:003:0092 та :05:001:0256.

Належність вказаних земельних ділянок, розміром 0,6249 га, 0,2429 га та 1,066 га ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016 підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та листом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №29-170,29-21/10121 від 18.03.2021, яким на запит нотаріуса надано копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016, виданого Острозькою РДА 03.10.2008 на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З заповіту, посвідченого 04.11.2013 Малоборовицькою сільською радою Білогірського району Хмельницької області встановлено, що ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 .

З довідки приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Сержанта Б.М. та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №8/2020 і спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом є ОСОБА_1 , а відомості про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину відсутні.

З постанови приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Сержанта Б.М. вбачається, що ним відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (земельні ділянки).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на зазначене спадкове майно, так як ОСОБА_2 було втрачено державний акт на право власності на зазначені земельні ділянки.

Порядок видачі дубліката державного акта на землю було передбачено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю та право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року. На підставі зазначеної Інструкції спадкоємець міг отримати дублікат державного акту на землю. Вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики і продовольства №404 від 03.07.2013 року.

Згідно з пп.4.14 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус з`ясовує склад спадкового майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно.

Згідно з пп.4.15 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п.3 глави 7 розділу І Порядку, у разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Отже, оформлення права власності на земельні ділянки в порядку спадкування без подання нотаріусу документа (оригіналу), що посвідчує право власності спадкодавця на такі ділянки, можливе лише у випадках, коли право власності спадкодавця було зареєстровано без видачі документа, що посвідчує таке право (тобто в бездокументарній формі) або коли державна реєстрація права власності спадкодавця на земельні ділянки була проведена у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату отримання спадкодавцем державного акта на право власності на земельну ділянку), право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з архівною копією державного акта серії ЯД №247016 його зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землею та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.08.586.00214.

Проте згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №249970910 від 26.03.2021, державна реєстрація права власності на земельні ділянки була проведена державним реєстратором КП «Реєстраційний центр» Городищенської сільської ради Рівненської області Октович О.П. 02.12.2016 на підставі саме оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016 від 03.10.2008.

Отже, у нотаріуса відсутні вищезазначені підстави для видачі свідоцтв про право на спадщину щодо земельних ділянок, належних спадкодавцю, на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пп.4.12 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Оскільки у позивача відсутній оригінал державного акта на право власності на земельні ділянки, то єдиною можливістю оформлення спадкових прав на вказане майно є визнання права власності в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 cт.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до cт.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами cт.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності на спадкове майно спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Таким чином, в суді встановлено, що 22.08.2019, відповідно до ст.1220 ЦК України, відкрилась спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , строк прийняття якої, відповідно до ст.1270 ЦК України, закінчився 22.02.2020.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В судовому засіданні з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 встановлено, що 04.11.2013 ним було складено заповіт, за яким він все своє майно заповів ОСОБА_1 , а отже спадкування після його смерті здійснюється за заповітом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні з матеріалів спадкової справи №8/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 встановлено, що 19.02.2020 позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини померлого ОСОБА_2 і 19.02.2020 нотаріусом було заведено спадкову справу. Того ж дня, дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка, водночас повідомивши нотаріуса про те, що не претендує на виділення частки у спільному майні подружжя.

Оскільки такі заяви було подано протягом шести місяців з часу смерті ОСОБА_2 , то ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину зазначеного спадкодавця.

При цьому, суд бере до уваги і те, що відповідно до довідки Вілійської сільської ради Острозького району №90 від 19.02.2020, на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за місяцем проживання в АДРЕСА_1 і інші особи разом з ними не проживали та зареєстрованими не були.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 cт.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Разом з тим, у відповідності з cт.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 cт.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки спадкове майно дійсно належало спадкодавцю, позивач оформити своє право на спадщину не може у зв`язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документа, а законодавством не передбачено умов для оформлення спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину у вказаному випадку, за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,6249 га кадастровий номер :05:003:0198, на земельну ділянку площею 0,2429 га кадастровий номер :05:003:0092 та на земельну ділянку площею 1,066 га кадастровий номер :05:001:0256, які призначені для ведення особистого селянського господарства та знаходяться на території Острозької міської ради Рівненської області (територія колишньої Вілійської сільської ради Острозького району Рівненської області), право власності ОСОБА_2 на які посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016, виданим 03.10.2008 Острозькою РДА Рівненської області та зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.08.586.00214, що був втрачений.

Крім того, при вирішенні спору судом враховуються і норми ст.131 ЗК України, якою визначено, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод та ст.392 ЦК України, якою визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,6249 га кадастровий номер :05:003:0198, на земельну ділянку площею 0,2429 га кадастровий номер :05:003:0092 та на земельну ділянку площею 1,066 га кадастровий номер :05:001:0256, які призначені для ведення особистого селянського господарства, право власності ОСОБА_2 на які посвідчувалось державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №247016, виданим 03.10.2008 Острозькою районною державною адміністрацією Рівненської області та зареєстрованим в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.08.586.00214, що був втрачений.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

відповідач - Острозька міська рада Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, вул.Героїв Майдану, 4 Рівненської області, ЄДРПУО 05391005.

Повний текст рішення складено 25.03.2022.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.