Справа № 352/19/19
Провадження № 22-ц/4808/473/22
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду, постановлену головуючим суддею Струтинським Р.Р. 10 січня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Тисменицького районного суду від 10 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину (довіреності) недійсним з підстав укладення його під впливом тяжкої обстановки і на вкрай невигідних умовах залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість. На думку апелянта, місцевий суд безпідставно дійшов до висновку про те, що його позовна заява підлягає залишенню без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. ОСОБА_1 зазначає, що протягом грудня 2021 року та січня 2022 року суд повідомляв про розгляд даної справи не його, а його повноважного представника за довіреністю ОСОБА_4. Вказує, що в матеріалах справи відсутня інформація про належне повідомлення позивача про розгляд справи.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

В поданому відзиві представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає їх безпідставними і необґрунтованими. На думку представника відповідача, не отримування ОСОБА_1 повідомлення про виклик до суду свідчить про зловживання позивачем процесуальними правами, яке спрямоване на затягування строків розгляду справи. Зазначає, що дана справа знаходиться на розгляді місцевого суду з 2019 року і позивач не з`являвся в судові засідання, а його представник неодноразово подавав заяви про відкладення розгляду справи. Зважаючи на вказане, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явились з невідомих причин. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходили. При цьому зазначив, що суд не бере до уваги клопотання ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи, оскільки повноваження останнього на представництво інтересів ОСОБА_1 у даній справі закінчилось 26.05.2020.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В силу частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом зазначених положень цивільного процесуального закону повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частинами третьою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно ч. 8 вказаної статті днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито 28 січня 2019 року (т.1 а.с. 16-17). Ухвалою суду від 04 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 квітня 2019 року (т.1 а.с. 47-48).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 18 вересня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Хоминець М.М. (т.1. а.с. 91-93). Розгляд справи розпочато спочатку з призначенням підготовчого судового засідання (т.1 а.с. 97-98).

Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду на 24 грудня 2021 року (т.1 а.с. 208).

Разом з тим, в матеріалах відсутні відомості про вручення позивачу повістки на вказану дату.

Від отримання повідомлення про наступне судове засідання, призначене на 10.01.2022 позивач відмовився, про що свідчить відмітка на конверті (т.1 а.с. 224).

Колегія зауважує, що для правової кваліфікації та наявності підстав для залишення позову без розгляду значення мають два останні судові засідання. Разом з тим, в день призначеного судом після закриття підготовчого провадження першого засідання, а саме 24 грудня 2021 року позивача не було належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду.

Відтак, у суду першої інстанції не було підстав для визнання неявки позивача в судове засідання 10 січня 2022 року повторною та залишення позову без розгляду.

Апеляційний суд також звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, оскільки його повноваження на представництво інтересів ОСОБА_1 згідно довіреності закінчились 26.05.2020.

Разом з тим, місцевий суд продовжував повідомляти ОСОБА_4 про судові засідання, призначені на 24.12.2021 та 10.01.2022 (т.1 а.с. 211), хоч термін дії виданої йому довіреності закінчився.

Відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на те, що встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що мало наслідком постановлення ухвали, яка не являється законною і обґрунтованою, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу. Справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції як це передбачено пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.131-2 Конституції України гарантується незалежність адвокатури. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначається законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва у суді в трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Колегія суддів зауважує, що 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах. Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).

Позовна заява ОСОБА_1 після усунення недоліків була підписана і подана до суду представником позивача - ОСОБА_4, тобто особою, яка не являється адвокатом, 21 січня 2019 року, тобто під час дії названого Закону. Провадження у даній справі відкрито 28 січня 2019 року.

Дана справа за позовом про визнання недійсним правочину (довіреності) нормами чинного процесуального законодавства України не віднесена до категорії малозначних справ. Крім того, від результату розгляду цієї справи, як зазначено у позовній заяві, залежить вирішення іншої справи.

Отже, місцевому суду слід буде перевірити обґрунтованість відкриття провадження у даній справі за позовною заявою, поданою після 01.01.2019 особою, яка не являється адвокатом. При встановленні безпідставності відкриття провадження місцевому суду слід вирішити питання про залишення позову без розгляду згідно п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 10 січня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 18 березня 2022 року.