Справа № 352/1559/20
Провадження № 22-ц/4808/369/22
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.

секретаря Возняк В.Д.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Тисменицького районного суду від 30 листопада 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Позовна заява мотивовано тим, що 26.06.2017 на автодорозі Т09-06 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та Фольксваген, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті якої останній був пошкоджений, що підтверджується постановою суду. 15.09.2016 ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/463294, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом за полісом є Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 . У зв`язку з чим власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування, після чого було укладено угоду про розмір страхової виплати і спосіб здійснення страхового відшкодування, та складено Страховий акт по справі на суму 95 000, 00 грн., 15.08.2017 здійснено виплату. Постановою Надвірнянського районного суду від 23.11.2017 встановлено, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував у стані сп`яніння. Просить стягнути із відповідача 95 000, 00 грн матеріальної шкоди в порядку регресу та суму сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франнківської області позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 95 000 (дев`яносто п`ять тисяч) грн. 00 коп. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухваленням нового яким в позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відмовити. Зазначає , що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального права та вимогам процесуального закону, так як судом не встановлено його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2017 року на автодорозі Т09-06, він не притягувався до адміністративної відповідальності чи до кримінальної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, вважає, що суд розглянув справу у його відсутності без належного повідомлення про дату час і місце судового засідання, внаслідок чого порушено його право на захист.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», суд першої інстанції виходив з того, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння встановлений у описовій частині постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 та постанові слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження від 19.07.2017. Однак, відповідач жодних доказів на відсутність в його діях вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суду не надав. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, до позивача як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати у межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача як до особи, відповідальної за завдану шкоду в розмірі 95 000,00 грн.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 26.06.2017 р. приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 в с. Цуцилів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, на автодорозі Т 09-06 «Івано-Франківськ-Надвірна», керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Фольксваген, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою слідчого Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 19 липня 2017 року кримінальне провадження №00000421 від 26.06.2017 року закрито у звзку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Копію цієї постанови направлено начальнику Надвірнянського відділу поліції для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, який порушив п.п.2.3.б)2.9.а)11.3.12.1,14.2 ПДР України.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 встановлено, що ОСОБА_1 26.06.2017 року приблизно о 08 год. 00 хв. в с. Цуцилів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, на автодорозі Т 09-06 «Івано-Франківськ-Надвірна» керував транспортним засобом, а саме автомобілем Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «А» правил дорожнього руху України. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в ЦРЛ Надвірнянського району.

Цією ж постановою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130, ч.1124 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння встановлений у описовій частині постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2017 та постанові слідчого Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Новошицької А.І. про закриття кримінального провадження від 19.07.2017.

15.09.2016 ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4632942. Забезпечений транспортний засіб за полісом є Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 .

Після ДТП власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою № про виплату страхового відшкодування (а.с. 13-14).

Вказана подія ДТП була визнана страховим випадком.

Відповідно до звіту №48/17 про оцінку вартості матеріального збитку - вартість матеріального збитку без врахування коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику КТЗ Фольксваген, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП становить 421 154, 23 грн. (а.с. 20-24).

Відповідно до угоди про розмір страхової виплати і способу здійснення страхового відшкодування від 31.07.2017 між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_3 досягнуто згоди про розмір збитку, заподіяного транспортним засобом, оціненого страховиком за результатами проведення ним огляду пошкодженого транспортного засобу, і способу здійснення страхового відшкодування по страховому полісу серія АК №4632942, в розмірі 95 000, 00 грн.

Згідно відомості №ВПТ 004769 від 14.08.2017 власник транспортного засібу за полісом є Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 одержав страхове відшкодування по страховому полісу серія АК №4632942 в розмірі 95 000, 00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 38.1.1 «а» статі 38 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов».

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в розмірі 95 000,00 грн.

Суд віхиляє доводи апеляційної скарги, про те, що судом не встановлено вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2017 року на автодорозі Т09-06, та те, що він не притягувався ні до адміністративної відповідальності ні до кримінальної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди, так як суперечать постанові суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130, ч.1124 КУпАП, а також постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №316/1654/15 провадження № 61-12545св18 , якою втсновлено, що не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 393 грн.

Ціна позову в даній справі становить 95 000,00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2393 грн*100=239 300 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Заочне рішення Тисменицького районного суду від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 березня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

О.В.Пнівчук