Справа № 216/6171/20
Провадження № 2/216/396/22
РІШЕННЯ

іменем України

03 лютого 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Чайченка Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про стягнення грошових коштів у зв`язку з порушенням прав споживачів та моральної (немайнової) шкоди,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обгрунтовував тим, що 20.08.2020 вона придбала в магазині « Комфі », розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, буд. 37 , холодильник LG GC-B24 7 SEDC за 23449,00 грн та пральну машину Samsung WW90N74LLNOA/UA за 26999,00 грн. Згодом виявилось, що працівники магазину шахрайським чином додали до чеку послугу, яку позивач не замовляла: «комфі асіст» та за яку сплатила 6000,00 грн. Тільки після звернення зі скаргою до магазину ця сума була їй повернута. Крім того, нею було сплачено доставку «стандарт» в сумі 527,00 грн, хоча придбано великогабаритний товар і його мали доставити за рахунок магазину. В загальному розмірі позивач придбала товар і сплатила за послуги, які не замовляла в магазині « Комфі » на суму 56975,00 грн. Доставку придбаного товару здійснено перевізником на замовлення магазину 21.08.2020. Коли придбаний товар було доставлено, в присутності перевізників знято упаковку, візуальних пошкоджень техніки не було. Потім, коли було знято транспортувальні болти, виявилось, що пральна машина має прихований дефект у вигляді деформованих отворів (деформація корпусу в районі посадочних місць транспортувальних болтів). У зв`язку з цим, 26.08.2020 позивач прийшла до магазину, в якому придбала неякісний товар і попросила замінити товар неналежної якості, якою виявилась пральна машина, на аналогічний належної якості, на що їй було запропоновано скласти заяву. Але відповідач жодним чином не відреагував на її заяву. Через гарячу лінію магазину на адресу позивача був замовлений виїзд майстра, яким 02.10.2020 складено акт технічного висновку, яким встановлено деформацію корпусу в районі посадкових місць транспортувальних болтів. Дефект виник внаслідок можливого падіння чи удару при транспортуванні і розгружанні техніки транспортною компанією. 19.10.2020 позивачем направлено на адресу магазину претензію з вимогою усунути порушення її прав та замінити неякісний товар на якісний, але відповідач навіть не наддав відповіді на претензію. Весь цей час позивач зазнає штучно створених відповідачем складнощів через зухвале порушення прав споживачів та вимушена користуватись послугами побутових послуг, витрачати додаткові кошти на прання. За час порушення її прав вона витратила 4834,00 грн. Крім того, вона зазнала моральних страждань, що полягають у розчаруванні від виявлених недоліків придбаного товару. За таких обставин, позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь кошти за неякісний товар - пральну машину Samsung WW90N74LLNOA/UA в розмірі 26999,00 грн; збитки в розмірі 4834,00 грн, а також моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

Сторонипро розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялись належним чином.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача скористався процесуальним правом подання відзиву, вважаючи вимоги ОСОБА_1 безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення мотивував тим, що висновок, викладений в Акті від 02.10.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (СЦ «АтлантСервіс») є сумнівним та недостатньо обґрунтованим, оскільки в ньому не наведено жодних пояснень за якими ознаками було встановлено, що в момент пошкодження товар транспортувався або розвантажувався і чому спеціаліст вважає, що такі порушення не могли виникнути коли техніка знаходилась у позивача без пакування, адже в момент передачі техніки всі пакувальні матеріали були цілими. Крім того, стан пакувальних матеріалів в момент проведення діагностики взагалі відсутній. Також, відповідач вважає квитанції, надані позивачем неналежними доказами, які б свідчили про наявність збитків, оскільки вони не містять в собі обов`язкових реквізитів, такі як найменування послуги, яка надається та найменування особи, що її виконує.

Представник позивача - адвокат Шафранова О.В. надала суду заяву про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропущенням строку на вчинення процесуальної дії. Разом з тим, суд вважає вказане клопотання безпідставним, оскільки ухвалою суду від 29.10.2020 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 35) відповідач отримав копію ухвали та позовної заяви з додатками 12.01.2021, а відзив на позовну заяву направив до суду 20.01.2021, а тому, п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву не пропущений.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом установлено, 20.08.2020 ОСОБА_1 придбала в магазині «Комфі», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лермонтова, буд. 37 , холодильник LG GC-B24 7 SEDC за 23449,00 грн та пральну машину Samsung WW90M74LNOA/UA за 26999,00 грн, що підтверджується квитанціями та видатковою накладною (а.с. 12,13).

Придбаний товар було доставлено 21.08.2020 ТОВ «Корса» на замовлення ТОВ «Комфі Трейд», що підтверджується товарно-транспортною накладною від 21.08.2020 (а.с. 45). У присутності перевізників знято упаковку, візуальних пошкоджень техніки не було.

Разом з тим, коли позивачем було знято транспортувальні болти, виявилось, що пральна машина має прихований дефект у вигляді деформованих отворів (деформація корпусу в районі посадочних місць транспортувальних болтів).

26.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до керуючого магазином «Комфі» із заявою про заміну товару, а саме: пральної машину Samsung WW90M74LNOA/UA (а.с. 20).

Як вбачається з листа магазина « Комфі » (а.с. 50-52) відповідач запропонував ОСОБА_1 провести за її рахунок судову незалежну експертизу України.

Згідно з висновком Судової незалежної експертизи України №СЕ-1225-6-1273.21 від 04.01.2022 вбачається, що товар - пральна машина Samsung WW90M74LNOA/UA має наступні пошкодження: деформація правого верхнього та правого нижнього отворів у корпусі для транспортування гвинтів; деформація корпусу пральної машини в місці приєднання дальньої правої ніжки. Ймовірною причиною виникнення пошкоджень є механічний вплив на нижню частину пральної машини в момент коли вона перебувала у пакуванні. Ознак наявності виробничих недоліків виявлено не було, натомість мають ознаки виникнення під час неправильного транспортування або неправильного зберігання. При цьому, поява виявлених недоліків у товарі можлива під час неправильного транспортування із пошкодженням нижнього пінопластового ущільнювача (дна) пакування та із збереженням цілісності інших зовнішніх та внутрішніх пакувальних матеріалів.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

У постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №215/46/16-ц викладено висновок про те, що визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Як передбачено ч. 9 ст. 8 Закону при пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за умови виникнення необхідності у визначенні причин втрати якості товару під час гарантійного строку продавець зобов`язаний провести експертизу продукції; при цьому на споживача покладається обов`язок лише довести наявність істотного дефекту продукції, тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

За змістом частини чотирнадцятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню лише у тому випадку, коли продавець доведе, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Тобто тягар доказування відсутності істотного недоліку товару покладений саме на відповідача, а останній не довів належну якість товару, відсутності в ньому істотних недоліків та існування інших обставин, які звільняли б його від відповідальності.

Саме такий висновок викладений ВС/КЦС у справі № 751/7892/17 від 01.07.2020.

Отже, оскільки позивачем виявлено протягом чотирнадцяти днів недоліки товару, а саме: пральної машини WW90M74LNOA/UA, у вигляді деформації правого верхнього та правого нижнього отворів у корпусі для транспортування гвинтів та деформації корпусу пральної машини в місці приєднання дальньої правої ніжки, які не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, натомість їх виникнення зі сторони відповідача підтверджується висновками Судової незалежної експертизи України №СЕ-1225-6-1273.21 від 04.01.2022, а тому, суд уважає що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути вартість товару неналежної якості в розмірі 26999,00 грн.

Щодо вимог про стягнення збитків в розмірі 4834,00 грн, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст. 623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Позивач обґрунтовуючи вимоги в цій частині посилається на те, що за час порушення її прав вона витратила 4834,00 грн на прання та надала копії квитанцій з яких вбачається оплата послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 ІІПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Разом з цим, зі змісту вказаних квитанцій не зрозуміло за які саме послуги було сплачено кошти та хто є виконавцем цих послуг і яким чином вбачається прямий зв`язок між порушенням відповідачем прав позивача та необхідністю здійснення витрат. Жодних інших доказів на підтвердження збитків, передбачених ст. 22 ЦК України матеріали справи не містять.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 ІІПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що позивачеві були спричинені моральні страждання, які змінили її нормальний життєвий ритм, а тому, керуючись статтею 23 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи конкретні обставини справи, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Також, згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги позивачем було надано ордер на надання правової допомоги (а.с. 29), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність (а.с. 30) та акт виконаних робіт від 24.01.2022 до договору про надання правової допомоги №24 від 26.10.2020, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг складає 18500,00 грн. Разом з тим, договір про надання правової допомоги №24 від 26.10.2020 до суду не надано.

Крім того, ні позивачем, ні її представником не було надано жодних актів чи квитанцій до прибуткового касового ордера щодо фактичної оплати послуг адвоката за договором, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи не підтверджують склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до вимог ч. 6 статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволення чи відхилення частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, при розподілі судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 269,99 грн. Судовий збір в частині вимог яких позивачу відмовлено, слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 22, 23, 673, 679, 688 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 137, 141,247, 258, 263-265, 274-283, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про стягнення грошових коштів у зв`язку з порушенням прав споживачів та моральної (немайнової) шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» на користь ОСОБА_1 вартість товару неналежної якості в розмірі 26999,00 грн(двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» на користь держави судовий збір в розмірі 269,99 грн (двісті шістдесят дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: не відомий, місце проживання (знаходження): АДРЕСА_2 ;

-відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», , місце знаходження: 49100, м. Дніпро, Бульвар Слави, буд. 6Б, кімн. 413.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов