Справа № 186/1560/21
Номер провадження № 2/0186/61/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2022 року м.Першотравенськ.
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області
в складі: головуючого - судді Янжули С. А.
секретар - Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,
26 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
10 січня 2022 року позивач подала заяву про зміну предмету позову, подала позовну заяву в новій редакції до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 10 серпня 2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від попереднього шлюбу вона мала малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2014 року №186/12/14-ц, відповідач став усиновлювачем її доньки ОСОБА_4 , останній було змінено прізвище на ОСОБА_5 , по-батькові - ОСОБА_6 , відповідача записано в актовий запис про народження дитини, як її батька. Подружнє життя з відповідачем не склалося, рішенням суду від 23 грудня 2015 року їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач жодного разу не відвідував дитину, жодним чином не займається її вихованням, не приймає участі в її житті, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання. 23 грудня 2015 року рішенням суду з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання доньки. На даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 . Вона та чоловік працюють, отримують гідну заробітну плату, утримують дитину, дбають про її здоров`я та розвиток. Відповідач же самоусунувся від своїх обов`язків щодо дитини.
Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати залишити за нею.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи в його відсутність, не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить винести рішення згідно з чинним законодавством України, враховуючи інтереси малолітньої дитини.
Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Позивач має малолітню дитину, прізвище якої до усиновлення - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому 10 серпня 2013 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом №20, шлюбі.
16 січня 2014 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/12/14-ц було оголошено ОСОБА_2 усиновлювачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присвоєно усиновленій прізвище ОСОБА_5 , ім`я ОСОБА_4 , по батькові ОСОБА_6 , батьком дитини записано ОСОБА_2 .
Копією повторного свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 30 січня 2014 року підтверджується, що батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області № 186/1746/15-ц від 23 грудня 2015 року підтверджується, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 розірвано.
23 грудня 2015 року рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1745/15-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття.
Копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 03 грудня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 03 грудня 2016 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини змінене на ОСОБА_10 .
Дитина проживає та зареєстрована з позивачем, знаходиться на її утриманні.
Характеристикою ОСОБА_9 , 2010 року народження, підтверджується, що вона навчається в ліцеї №2 м.Першотравенська, мати дитини цікавиться її навчанням, регулярно відвідує батьківські збори, дитина завжди охайна, доглянута, батько дитини не бере участі в її вихованні, з 1 класу не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не приймає участі в батьківських зборах.
Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 27 січня 2022 року підтверджується, що малолітня ОСОБА_9 проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , яка займається її вихованням, розвитком та утриманням. Батько дитини - ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає, місце його перебування невідоме, проживає окремо від доньки з 2015 року, не займається її вихованням, не цікавиться її життям та здоров`ям, фінансової допомоги не надає.
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки.
Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У постанові Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Суд погоджується із висновками щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такі висновки є вмотивованими, містять обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача.
Аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_9 , 2010 року народження, стягнуто рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року, тому це питання вирішення повторно не потребує.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки - ОСОБА_9 , підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позивач просить суд залишити судові витрати за нею, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264,280-283 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 91, 164, 165, 180 СК України, - суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав - задовільнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, по відношенню до малолітньої дитини: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.А.Янжула.