10 березня 2022 року м. Кропивницький
справа № 390/356/21
провадження № 22-ц/4809/168/22
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання - Завітневич О.І.,
учасники справи:
відповідач - Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч»,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву Ігнатенка Володимира Васильовича , який представляє інтереси Сільськогосподарське Товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч» про компенсацію (відшкодування) судових витрат за надану правничу допомогу у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2021 року у складі судді Бойко І.А.
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до СТОВ «Світоч» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2021 року залишено без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду 26.01.2022 представник відповідача Ігнатенко В.В. , до закінчення судових дебатів у справі, надав суду заяву про компенсацію (відшкодування) позивачем на користь відповідача судових витрат за надану професійну правничу допомогу.

Заява Ігнатенка В.В. обґрунтована тим, що 06.04.2021 відповідач уклав з ним договір про надання правничої (правової) допомоги, за яким доручив, а він зобов`язався забезпечити представництво відповідача як учасника справи № 390/356/21 за позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (п. 1.2. Договору).

Відразу після укладення Договору, в той же день, 06.04.2021, його сторони уклали Угоду про гонорар, якою передбачили, що розмір винагороди адвоката (гонорару) обчислюється у фіксованому розмірі, залежить від стадії розгляду справи та становить 10 000 грн за представництво клієнта в апеляційному суді (підпункт 2.2. пункту 2 Угоди).

Також сторони Договору домовились, що адвокат має право на одержання від клієнта, а клієнт зобов`язаний виплатити адвокату «гонорар успіху», у разі залишення апеляційної скарги позивача без задоволення у розмірі від 1 500 грн до 2 000 грн.

Ігнатенко В.В. просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов?язані з розглядом справи, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі:

-11 500 грн - у разі залишення без змін резолютивної частини рішення суду першої інстанції, прийнятого на користь клієнта, яким відмовлено в задоволені позову у справі, але з одночасною зміною його мотивувальної частини (повністю чи в певній частині),

-12 000 грн - у разі залишення в силі рішення суду першої інстанції (залишення без змін мотивувальної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції, прийнятого на користь клієнта, яким відмовлено в задоволені позову у справі).

31.01.2022 представник відповідача - адвокат Ігнатенко В.В. подав до апеляційного суду заяву про приєднання до справи доказів, в якій просив приєднати до матеріалів справи акт приймання-передачі правничої допомоги від 28.01.2022, складений відповідачем та адвокатом Ігнатенко В.В., розписку від 28.01.2022, складену адвокатом Ігнатенко В.В., які разом з раніше поданими відповідачем документами, врахувати як письмові докази витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заяви зазначав, що з урахуванням результату розгляду даної справи Кропивницьким апеляційним судом, 28.01.2022 між ним і СТОВ «Світоч» було складено Акт приймання-передачі правничої допомоги, яким вони:

1)засвідчили виконання адвокатом обов`язків за Договором повністю, крім роботи щодо участі адвоката в судовому засіданні по розгляду заяви відповідача про стягнення судових витрат від 26.01.2022, яке відбуватиметься після завершення розгляду справи апеляційним судом та проголошення у справі остаточного судового рішення та з цієї об`єктивної причини не охоплюється цим Актом;

2)підтвердили відсутність у відповідача претензій до адвоката з приводу рівня якості, повноти, строків та обсягу надання адвокатом правової допомоги;

3)підтвердили виникнення у відповідача обов`язку щодо сплати адвокату «гонорару успіху» в сумі 2 000,00 (дві тисячі) гривень.

Також, зазначав, що в той же день, 28.01.2022, відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн, які сплатив адвокату готівкою в якості «гонорару успіху» на виконання укладених між відповідачем та адвокатом Договору про надання правничої (правової) допомоги від 06.04.2021 (п. 1.1., підпункт 2.5.2. пункту 2.5. Договору), Угоди про гонорар від 06.04.2021 (підпункт 4.3. пункту 4 Угоди) та Акта приймання-передачі правничої допомоги від 28.01.2022, за надання адвокатом клієнту правничої (правової) допомоги у справі № 390/356/21 на стадії її розгляду в Кропивницькому апеляційному суді.

Зазначав, що на підтвердження вказаного факту він надав відповідачу розписку, складену ним власноручно за допомогою комп`ютерної техніки, підписану та скріплену печаткою адвоката.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, які були у встановленому законом порядку повідомленні про час та місце розгляду справи, не з?явилися.

Представник відповідача - Ігнатенко В.В. 10.03.2022 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив задовольнити заяву про стягнення судових витрат в повному обсязі.

Від представника позивача - ОСОБА_3 10.03.2022 надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому він просив відмовити у відшкодування витрат на правничу допомогу та здійснювати розгляд справи без його участі та участі позивача.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що заява представника відповідача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок позивача у судовому процесі Ігнатенко В.В. надав суду договір про надання правничої (правової) допомоги від 06.04.2021 (а.с. 146); угоду про гонорар від 06.04.2021 (а.с.147-149); розписку від 02.12.2021 (а.с.150); акт приймання-передачі правничої допомоги від 28.01.2022 (а.с.164); розписку від 28.01.2022 (а.с.165).

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що надані представником відповідача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, із зазначенням витраченого часу 29 год. 25 хвилин на загальну суму 12000 грн., не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Так, пунктом 3.1. договору про надання правничої (правової) допомоги від 06.04.2021 визначено, що обсяг і вартість правової допомоги, яка надається за цим Договором, визначається за домовленістю сторін в Угоді про гонорар, що є невід?ємною частиною цього Договору, а на її зміст розповсюджується адвокатська таємниця.

В угоді про гонорар від 06.04.2021 вказано фіксований розмір винагороди адвоката за представництво в апеляційному суді в розмірі 10 000 грн. та зазначено перелік послуг наданих адвокатом.

В акті приймання-передачі правничої допомоги від 28.01.2022, зазначено, що час виконання договору на стадії розгляду справи в апеляційному в суді складає 29 год. 25 хв. і становить 10 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що з переліку послуг, які зазначені в акті приймання-передачі правничої допомоги, що надавалися ТОВ «Світоч» адвокатом Ігнатенко В.В. в суді апеляційної інстанції, полягають у тому, що адвокат складав відзив на апеляційну скаргу (а.с. 105-109), подав додаткові пояснення (а.с. 136-139), заяву про стягнення судових витрат (а.с. 140-145) та брав участь у двох судових засіданнях Кропивницького апеляційного суду від 16.12.2021 тривалістю 2 хвилини та від 26.01.2022 тривалістю 16 хвилин, а не 1 годину, як зазначено представником відповідача.

Також в акті приймання-передачі правничої допомоги у якості виконаної послуги зазначено час, який адвокат витрачає на дорогу для участі в судовому засіданні, однак така послуга не може бути віднесена саме до правничої допомоги.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені стороною відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. є завищеними та не є належним чином обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З вищевикладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).

Крім того, представник позивача ОСОБА_3 в поданій 10.03.2022 заяві заперечив щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат.

Проаналізувавши вказані акти виконаних робіт та калькуляцію вартості правничої допомоги наданої адвокатом Ігнатенко В.В., апеляційний суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» - Ігнатенка Володимира Васильовича задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» 8000 (вісім тисяч гривень) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 березня 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко