Номер провадження: 22-ц/813/2582/22
Номер справи місцевого суду: 496/4965/19
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання» про зобов`язання сплатити борг, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати Одеса-газопостачання сплатити борг в розмірі 20000 грн., стягнути суму заподіяної їй матеріальної шкоди у розмірі 50000 грн., суму моральної шкоди та шкоди, причиненої її здоров`ю, в розмірі 50000 грн. та стягнути з ПАТ «Одесагаз» на її користь суму моральної та шкоди, причиненої її здоров`ю, в розмірі 50000 грн. Свої вимоги обґрунтовула тим, що позивач проживає в АДРЕСА_1 . З 28.09.2007 року вона користується послугами ПАТ «Одесагаз», а з 01.07.2015 року «Одесагаз - постачання». З 01.09.2016 року позивача відключили від газопостачання за несплату і повідомили про борг в розмірі 22000 грн. Станом на 21.01.2019 року борг склав 36000 грн., позивач вказувала, що виплатила 15800 грн. з цієї суми у зв`язку з тим, що юридичний відділ готував до суду документи з метою забрати у позивача будинок, про що остання дізналась випадково. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки померла матір, тому вона довго не проживала в будинку, деякий час остання знімала квартиру, потім деякий час вона хворіла та проходила лікування в м. Одеса і знаходилась у сина. Позивач звернулась до «Одесагаз» ще з моменту першого відключення з метою довести той факт, що вона не могла спожити газу на таку суму в зв`язку з тим, що вона не перебувала у вищевказаному будинку. Позивач також просила провести службове розслідування, але розслідування не відбулось, проте позивачці підключили газ.

21.01.2019 року ОСОБА_1 знову відключили від газу при щомісячній оплаті, без будь-якого попередження до сьогоднішнього дня. Позивач зверталась до Усатівського відділу поліції про відкриття кримінального провадження, до Головного управління поліції, до головного інженера ПАТ «Одесагаз» Ладиги М. з проханням розслідувати підключення до її «капсули» іншими особами, після того як позивач звернулась на гарячу лінію, прийшов представник ПАТ «Одесагаз», склав акт обстеження лічильника, але розслідування так і не провів. Також у своїй позовній заяві позивач вказувала, що у зв`язку з відключенням газу, в неї розморозилась система, котел вийшов з ладу, поламалися труби і радіатори, пошкоджений гарнітур та запліснявіли стіни, також їй було спричинено непоправну шкоду здоров`ю та нанесено психологічну травму, так як представник ПАТ «Одесагаз» без повідомлення позивача готував документи до суду на вилучення її будинку, враховуючи зазначене позивач звернулась до суду з позовом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року в позові ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РОНКПП НОМЕР_2 ) до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» (65003, Україна, м. Одеса, вул. Одарія, 1, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання» (65026, м. Одеса, вул. Приморська 47/1, ) про зобов`язання ТОВ «Одесагаз-постачання» сплатити борг у сумі 50 000 грн., та стягнення з ТОВ «Одесагаз-постачання» матеріальної шкоди у сумі 50 000 грн., та моральної шкоди у сумі 50 000 грн., та стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» моральної шкоди у сумі 50 000 грн. - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року скасувати та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а саме зобов`язати Одеса-газопостачання, сплатити борг в розмірі 20000 грн., стягнути суму заподіяної їй матеріальної шкоди у розмірі 50000 грн., суму моральної шкоди та шкоди спричиненої її здоров`ю в розмірі 50000 грн. та стягнути з ПАТ «Одесагаз» на її користь суму моральної шкоди та шкоди здоров`ю в розмірі 50000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 з 28.09.2007 року користується послугами «Одесагаз» та з 01.07.2015 року «Одесагаз-Постачання». З 01.09.2016 року позивача відключили від газопостачання внаслідок наявності боргу у розмірі 22 тис. грн., а вже станом на 21.01.2019 року борг склав 36 тис. грн. Апелянт посилається на те, що 15 800 грн. боргу вона погасила. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати та довгий час позивач в будинку знаходитись не могла, потім знаходилась в лікарні та їй надавалась інвалідність. Саме в цей час апелянт вважає, що її сусідами по відношенню до неї було скоєне шахрайство, оскільки згідно акту звірки після сплати за газ 02.2016 року через два місяці в травні позивачем спожито 3704 м3 газу, а 05.2017 р. у відключеному стані позивачем спожито 1927 м3 газу. ОСОБА_1 зазначає, що навіть коли вона проживала у будинку в неї також було викрадено 500 м3 газу, а тому на думку апелянта, вона не могла спожити газу на таку суму. ОСОБА_1 зазначає, що неодноразово зверталась до ПАТ «Одесагаз» з проханням провести службове розслідування, однак все марно. Тільки після звернення на гарячу лінію прийшов представник ПАТ «Одесагаз», склав акт обстеження лічильника, але розслідування так і не провів. В результаті постійного переохолодження в неї з`явились хронічні захворювання нирок, сечового міхура та придатків, на підтвердження чого надала виписки з історії хвороби. Крім того, у зв`язку з відключенням газу, в неї розморозилась труба, котел зруйнований, зазначає, що будинок став сараєм, все в грибку.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а позивачем не доведено незаконність нарахування ТОВ «Одесагаз-постачання» їй заборгованості у зв`язку з несплатою позивачем боргу за споживання газу. Суд першої інстанції також зазначив, що позивачем не було надано жодних доказів того, що розлад її здоров`я був спричинений саме діями відповідачів, також позивачем жодним чином не підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та розладом її здоров`я, а також матеріальними збитками позивача.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам, заснований на законодавстві та є вірним.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживає з 2002 року на садовій ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 11.08.2013 року, яка надана головою ст. «Енергетик» Купчинським Л.В. (а. с. 7).

26.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до начальника газової дільниці ПАТ «Одесагаз» з проханням провести службове розслідування по факту підключення до її газової труби та лічильника (а. с. 8).

Відповідно до листів від представника ПАТ «Одесагаз» № 02/12-090 від 05.02.2019 року та № 03/09-117 від 12.02.2019 року вбачається, що згідно доручення ТОВ «Одесагаз-Постачання» від 17.01.2019 року за борг у сумі 36335,30 грн. газопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , р/р НОМЕР_3 було припинено (а. с. 9, 10).

Відповідно до листів від Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області № 43/1-1334 від 13.03.2019 року та від Слідчого управління ГУНП в Одеській області № 4/Л-826 від 17.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, але працівниками поліції в ході проведення перевірки не було встановлено складу кримінального правопорушення, а факти вказані в заяві відносяться до цивільно-правових відносин (а. с. 11, 12).

Відповідно до акту обстеження від 28.01.2019 року, проведеного майстром ОСОБА_3 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 газ було відключено під зварювання на вводі в будинок (а. с. 13).

Відповідно до листа ТОВ «Одесагаз-постачання» № 5.012/2184 від 04.07.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 облік розподіленого природного газу здійснюється на підставі індивідуального лічильника, встановлено газову плиту ПГ-4, АОГВ-24 та зареєстровано особовий рахунок № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , крім того за вказаною адресою газопостачання припинено з 21.01.2019 р. (а.с. 14). З розрахунку наданого ТОВ «Одесагаз-постачання» вбачається, що на особовому рахунку № НОМЕР_3 станом на 07.2019 рік наявна заборгованість у розмірі 20135,30 грн. на фактичні показники лічильника природного газу 23533 м. куб. (а. с. 15-17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 12252 (а. с. 19).

Судова колегія виходить з такого.

У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року.

Згідно Постанови КМУ № 758 від 01 жовтня 2015 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», ТОВ «Одесагаз-Постачання» є постачальником природного газу на території Одеської області з 01 липня 2015 року, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» АТ «Одесагаз» є оператором газорозподільної системи та здійснює діяльність з розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу.

Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року затверджені «Правила постачання природного газу». Згідно розділу 3 правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - операторами ГРМ/ГТС) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила) на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу".

Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу: фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Пунктом 3 Правил передбачено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказана правова норма кореспондує зі статтею 12 Закону України "Про ринок природного газу", якою передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживача, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 7.2. розділу VII «Права та обов`язки сторін» Типового договору розподілу природного газу визначено права оператора ГРМ, зокрема отримувати від Споживача оплату за цим Договором , не здійснювати фактичний розподіл природного газу Споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим Договором , перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті Споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем та інше.

Так, матеріалами справи було встановлено та не заперечується позивачем у справі, що договір розподілу природного газу було укладено між АТ «Одесагаз» та ОСОБА_1 на підставі вимог статтей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк та є договором приєднання.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що відповідно до листів від представника ПАТ «Одесагаз» № 02/12-090 від 05.02.2019 року та № 03/09-117 від 12.02.2019 року вбачається, що згідно доручення ТОВ «Одесагаз-Постачання» від 17.01.2019 року за борг у сумі 36335,30 грн. газопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , р/р НОМЕР_3 було припинено (а. с. 9, 10).

З вказаних листів вбачається, що ПАТ «Одесагаз» неодноразово надавало пояснення ОСОБА_1 щодо відключення від газопостачання помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , р/р 40016677, у зв`язку з наявністю боргу у сумі 36 335, 30 грн. та необхідністю погасити борг.

Відповідно до листа ТОВ «Одесагаз-постачання» № 5.012/2184 від 04.07.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 облік розподіленого природного газу здійснюється на підставі індивідуального лічильника, встановлено газову плиту ПГ-4, АОГВ-24 та зареєстровано особовий рахунок № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 . 21.01.2019 року газопостачання за вказаною адресою було припинено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду, не врахував той факт, що позивачем було сплачено суму боргу за газопостачання в розмірі 15 800 грн.

Апеляційний суд критично оцінює вказані посилання апелянта з огляду на те, що судом першої інстанції був досліджений розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Одесагаз-постачання» за особовим рахунком № НОМЕР_3 з 01.07.2015 року та було встановлено, що на особовому рахунку № НОМЕР_3 станом на 07.2019 рік у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 20135,30 грн. на фактичні показники лічильника природного газу 23533 м. куб. (а. с. 15-17).

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, борг за газопостачання станом на 21.09.2019 року у ОСОБА_1 складав у розмірі 36335,30 грн., отже всі виплати, які були здійснені боржником вже після 21.09.2019 року, ПАТ «Одесагаз» було враховано та в розрахунку вказане відображене з урахуванням дати, місяця, року та суми здійснення боржником оплати за газопостачання. Отже відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, наданим ТОВ «Одесагаз-Постачання», заборгованість станом на 07.2019 рік складає у розмірі 20135,30 грн., що свідчить про те, що позивач не погасила заборгованість за поставлений природний газ та оскільки борг ОСОБА_1 є значним, вказане не дає правових підстав для поновлення ОСОБА_1 газопостачання за адресою АДРЕСА_1 .

Правильність розрахунку боргу позивачем не спростована, інших розрахунків не надано.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено незаконність нарахування ТОВ «Одесагаз-постачання» їй заборгованості.

Визначальним в даному спорі є законність дій постачальника, пов`язаних з припиненням газопостачання до будинку позивача, та в залежності від цього наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконністю дій, пов`язаних з припиненням газопостачання, та доведеним розміром шкоди, завданою майну та здоров`ю позивача.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, а також нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Встановивши наявність несплаченої вчасно заборгованості, яка розрахована на підставі показань лічильника газу, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про незаконність дії відповідача (відповідачів), пов`язаних з припиненням газопостачання до будинку, який належить позивачці.

В свою чергу, позивач пов`язувала завищені показники споживання газу не з несправністю лічильника газу, не з несанкціонованим втручанням в його роботу, а у зв`язку з несанкціонованим відбором газу з її системи газопостачання з боку сусідів.

При цьому позивач не надала належних і достатніх доказів, що факт незаконного втручання в систему газопостачання її будинку з боку інших осіб мав місце (експертиза або складений акт про фіксацію місця незаконного приєднання до системи газопостачання її будинку) та не заявила до зазначених осіб відповідних позовних вимог і не залучила їх до участі у справі в районному суді.

За наведених обставин, дослідивши та взявши до уваги надані позивачем квитанції, які свідчать про внесення позивачем оплати за газопостачання на рахунок відповідача, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що дані платіжні документи не спростовують правильність розрахунку заборгованості за спожитий газ і наявність заборгованості на час припинення газопостачання.

Так, було встановлено, що ОСОБА_1 здійснювала оплату на рахунок ТОВ «Одесагаз-постачання» у розмірі 6000 грн. та 5000 грн. у лютому місяці 2019 року, що підтверджується випискою з архіву про проведення операції № 30 від 13.02.2019 року та квитанцією № 68 від 19 лютого 2019 року (а. с. 73, 75), а квитанцію на суму 4024 грн. суд не прийняв до уваги, у зв`язку з її нечитабельністю (а. с. 74).

Щодо доводів апелянта про те, що її сусідами по відношенню до неї було скоєне шахрайство, оскільки згідно акту звірки після сплати за газ 02.2016 року через два місяці в травні позивачем спожито 3704 м3 газу, а 05.2017 року у відключеному стані позивачем спожито 1927 м3 газу, та навіть коли вона проживала у будинку в неї також було викрадено 500 м3 газу, на її думку вона не могла спожити газу на таку суму, то апеляційний суд вважає, що вказані посилання апелянта ґрунтуються лише на припущеннях, жодних доказів на підтвердження вказаного ОСОБА_1 суду не надала, а звернення позивача до правоохоронних органів з вказаних підстав позитивних результатів для апелянта не принесло.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до листів від Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області № 43/1-1334 від 13.03.2019 року та від Слідчого управління ГУНП в Одеській області № 4/Л-826 від 17.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, але працівниками поліції в ході проведення перевірки не було встановлено складу кримінального правопорушення, а факти вказані в заяві відносяться до цивільно-правових відносин (а. с. 11, 12).

ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі посилається також на те, що в результаті постійного переохолодження в неї з`явились хронічні захворювання нирок, сечового міхура та придатків, на підтвердження чого надала виписки з історії хвороби. Зазначає, що стала інвалідом 3 групи. Крім того у зв`язку з відключенням газу в неї розморозилась труба, котел зруйнований, зазначає, що будинок став сараєм, все в грибку. Всі ці обставини апелянт пов`язує з незаконними на її думку діями відповідачів у справі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається відсутність доказів на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди,

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що встановлені у справі обставини не свідчать про незаконність дій відповідачів, оскільки їх дії з припинення газопостачання відповідали положенням глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, яким врегульовані підстави припинення газопостачання побутових споживачів газу, а з наданих позивачем документів не вбачається, що отримання нею інвалідності 3 групи та перенесення інших захворювань були спричинені внаслідок відключення позивачці газу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 12.03.2022 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк