Справа № 453/820/21 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/811/129/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м.Львів

Справа № 453/820/21

Провадження № 22ц/811/129/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Сколе 26 листопада 2021 року у складі судді Ясінського Ю.Є., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

11 червня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 грудня 2020 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем надано позивачу розписку від 28 грудня 2020 року. Згідно цієї розписки позивач передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 198 500 грн., що на час передачі коштів еквівалентно 7000 доларів США; а позичальник у свою чергу зобов`язався їх повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 28 березня 2021 року. Позивач стверджує, що неодноразово вимагав у відповідача повернути борг, однак такий ухиляється від обов`язку повернення отриманих коштів, а тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 198 500 грн. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 198 500 грн. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що суд не проаналізував те, що сторони на дату складання розписки не були знайомі між собою, унаслідок чого не з`ясував, за яких обставин була складена розписка, яка її справжня природа чи отримував відповідач від позивача грошову суму, указану у розписці, та які дійсні правовідносини виникли між сторонами. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі частини третьої статті 12, статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суд першої інстанції мотивовано тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли відносини, пов`язані із наданням грошових коштів в борг, за якими ОСОБА_2 , будучи позикодавцем, передав ОСОБА_1 (позичальнику) грошові кошти у розмірі 198 500 грн., що на час передачі коштів еквівалентно 7 000 доларів США.

На підтвердження отримання грошових коштів та зобов`язання їх повернення ОСОБА_1 28 грудня 2020 року надав ОСОБА_2 розписку, відповідно до якої зобов`язався повернути грошові кошти у зазначеній сумі. Боргова розписка містить кінцеву дату повернення боргу - 28 березня 2021 року. Розписка підписана особисто ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав та не повернув кошти у визначений строк та в наступному на вимогу позивача, зокрема, від 30 березня 2021 року.

Належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання в розумінні статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, про що зазначено у тексті розписки; у якій також зазначено про обов`язок повернути кошти та остаточна дата цього повернення.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що у тексті розписки зазначена дата її складення, отримання відповідачем грошових коштів та сума цих коштів, а також обов`язок відповідача повернути обумовлену в розписці суму у визначений час.

Отже, з урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що умови, обумовлені сторонами в розписці, за своїм змістом, відповідають умовам договору позики і зазначена розписка засвідчує наявність між позивачем і відповідачем правовідносин саме за цим договором. Відтак, позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 8 серпня 2019 року (справа №524/4946/16-ц) та постанові від 22 серпня 2019 року (справа №369/3340/16-ц).

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин. З висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2022 року.

Головуючий

Судді