Справа № 342/979/21
Провадження № 2/342/193/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Тарасенко В.С.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Рогів Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Городенківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просила: позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти у розмірі 2000 грн. на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року роз`єднано в два самостійні провадження справи:

1) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Городенківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

2) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Городенківської міської ради про стягнення аліментів.

Позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав мотивовані тим, що 19 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . У подальшому, через відсутність взаєморозуміння та поваги, спільне сімейне життя позивача та відповідача не склалося, вони перестали разом проживати і фактично їх шлюбно-сімейні відносини припинилися. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, дитину залишено проживати разом із позивачем. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та свідомо нехтує ними, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя. Крім того, відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача № 12-158 від 01.06.2021 , позивач зареєстрована в АДРЕСА_1 та фактично проживає за цією адресою разом із чоловіком ОСОБА_5 , своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і бабусею чоловіка ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_2 у фізичному, духовному і моральному вихованні свого сина ОСОБА_3 участі не приймає. Також зазначає, що відповідач з 10.11.2017 перебував під вартою у ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарання № 12». Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10.06.2020 відповідача засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ст.311 КК України. Відповідно до вказаного вироку суду, який набрав законної сили, відповідач мав зв`язки у кримінальному середовищі, створив та очолював організовану групу, яка вчиняла тяжкі і особливо тяжкі злочини у сфері незаконного обігу психотропних речовин і прекурсорів. В свою чергу, позивач вважає вищевказану обставину суттєвою для прийняття рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки діяльність, за вчинення якої засудженого відповідача прямо суперечить інтересам їх спільної дитини. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2020 відповідача умовно-достроково звільнено від відбування покарання. При цьому, слід зазначити, що від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини відповідач ухилявся як до свого затримання так і після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову про позбавлення його батьківських прав відмовити. Позовну вимогу про позбавлення батьківських прав не визнає з огляду на її безпідставність. Зазначив, що ще до реєстрації шлюбу вони з позивачкою проживали у фактичних відносинах з 2012 року та 19.02.2015 зареєстрували шлюб, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . З часу реєстрації шлюбу вони з позивачкою проживали разом з батьками відповідача в їхньому житлі по АДРЕСА_2 , а в подальшому переїхали проживати в трьох в окреме житло по АДРЕСА_3 . За вказаний період часу відповідач оступився та допустив помилку всього свого життя, а саме вчинення протиправних дій за які його було затримано та в подальшому засуджено згідно наявних в матеріалах справи судових рішень, про що відповідач щиро розкаявся, відбув покарання та виправився. 08.11.2017 відповідач був затриманий та поміщений до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарання № 12» та на той час вік дитини складав 2 роки і 3 місяці. До часу затримання відповідач офіційно працював, матеріально утримував дружину та дитину, брав участь у вихованні сина, також фінансово та участю у вихованні дитини їм допомагали батьки та в них були нормальні звичні для сім`ї відносини. Після затримання відповідача, позивачка забрала дитину та свої речі та переїхала проживати до своєї бабусі в с. Поточище Городенківського району. До 16.12.2020 (більше 3 років) відповідач відбував покарання та був позбавлений волі. За вказаний період часу матеріальним утриманням сина займалися батьки відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: систематично надавали готівкові кошти, передавали подарунки та регулярно навідували дитину по місцю її проживання. Між ними з позивачкою було погоджено, що зважаючи на малолітній вік сина, вона не навідуватиме відповідача в СІЗО з дитиною, щоб не травмувати сина та деякий час вони з позивачкою спілкувалися виключно засобами телефонного зв`язку. При цьому, відповідач завжди цікавився станом дитини. На початку 2019 року зі слів батьків відповідачу стало відомо, що в позивачки є інший чоловік та вона створила нову сім`ю, що в подальшому послужило підставою подання нею позову про розірвання шлюбу. З вищевказаного часу позивачка фактично повністю обмежила спілкування батьків відповідача з дитиною, обмежила їх зустріч, перестала виходити на телефонний дзвінок та чинила перешкоди в їх спілкуванні. В свою чергу, відповідач будучи позбавлений волі, не мав об`єктивної можливості, ні навідати сина, ні поспілкуватися з ним по телефону, так які позивачка на його телефонні дзвінки не відповідала, особисто відповідача не навідувала. На намагання батьків передати кошти дитині, позивачка відповідала категоричною відмовою, відмовлялась особисто отримувати будь-які грошові кошти чи надати номер карткового рахунку для їх переказу, посилаючись на своє благополучне матеріальне становище. Вийшовши на волю в грудні 2020 року, відповідач зразу ж зателефонував позивачці з наміром зустрітися з сином, однак позивачка відповіла відмовою, а в подальшому перестала відповідати на його дзвінки. В подальшому, в першій декаді 2021 року позивачка відкладала зустріч відповідача з сином. В червні 2021 відповідач з позивачкою досягли домовленості щодо його зустрічі з сином та за спільною з позивачкою домовленістю, 12.06.2021 прибули до будинку її бабусі ОСОБА_11 в с. Поточище, куди вона обіцяла привезти сина. Свою обіцянку позивачка в черговий раз не виконала та виключно через попередження про виклик поліції надала можливість побачити дитину і передати подарунки. Однак в цей день позивачка категорично заборонила представляти відповідача сину як батька. Пояснюючи це моральною неготовністю дитини сприйняти цю інформацію, на що відповідач не заперечив, щоб не травмувати сина. Додатково вони з позивачкою погодили про необхідність поступових навідувань відповідача задля налагодження стосунків з сином. Однак свої обіцянки позивачка не виконала та на чергові дзвінки не відповідала, ігноруючи як відповідача так і його батьків. Телефонні дзвінки в період липня і в день народження сина ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) залишились проігноровані зі сторони позивачки. Відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Бажає брати участь у вихованні сина, піклуватись та спілкуватися з ним, забезпечувати його розвиток, підтримувати матеріально та морально для чого ним і вчиняються відповідні дії. Відповідач працевлаштований та з лютого 2021 року отримує постійних дохід у виді заробітної плати та має змогу забезпечити належний рівень утримання сина. Відповідач зазначає, що на даний час намагається знайти конструктивний підхід для повідомлення сину того, що він є його рідним батьком та налагодження з ним психоемоційного зв`язку, в здійсненні чого чиняться перешкоди позивачкою. Також, відповідачем подано до органу опіки та піклування Городенківської міської ради відповідну заяву з метою допомоги у вирішенні даного питання та затвердження графіку участі у вихованні ним сина.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М. від 09.07.2021 залучено до участі в страву третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Городенківської міської ради.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав заведених в позовній заяві. Представник позивача - адвокат Тарасенко В.С. в судовому засіданні 20.12.2021 пояснив, що на думку позивача, відповідач не вживає належних заходів щодо духовного, морального, фізичного розвитку дитини. Фактично весь тягар утримання дитини на позивачці. Саме вона займається вихованням, підготовкою дитини до дорослого життя. В судове засідання 16.03.2022 позивач та представник позивача не з`явилися, на електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Тарасенко В.С. поступила заява про розгляд справи 16.03.2022 без участі позивача та її представника, позов просять задовольнити.

Відповідач та представник відповідача - адвокат Рогів Т.Р. в судовому засіданні 20.12.2021 заперечили щодо задоволення позову з підстав зазначених у поданому відзиві на позовну заяву. Також, відповідач ствердив, що з місць позбавлення волі він звільнився у грудні 2020 року, протягом 2021 року з сином він був разів п`ятнадцять. До червня 2021 року мав намір з позивачкою погодити його участь у житті сина, однак це не вирішувалось. На день народження сина не прибув, бо був на роботі. Коли дзвонить до позивачки, то вона не дає синові трубки. Син навчається в школі, відповідач був в школі і був скандал. Коли приїздить то постійно скандал, тому він їздить рідко. Відповідач платить аліменти, купив синові книжки, рюкзак на 1 вересня та інше для навчання. Купляє продукти харчування, складав з сином конструктор. Син не називає відповідача татом, так, як про це просила позивачка, а відповідач не хоче травмувати сина та пішов на зустріч позивачці. Відповідач немає змоги більше часу спілкуватися з сином, бо позивачка перешкоджає в цьому різним чином, він хоче забирати сина на вихідні додому. В судове засідання 16.03.2022 відповідач та представник відповідача не з`явилися, на електронну адресу суду від представника відповідача - адвоката Рогів Т.Р. поступило клопотання про розгляд справи 16.03.2022 без їх участі на підставі наявних матеріалів справи. Позов не визнають з підстав наведених у відзиві на позов та позиції відповідача ОСОБА_2 під час судового розгляду справи та просять в позові відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Городенківської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду поступило клопотання від начальника служби у справах дітей міської ради А.Цюмпала про проведення підготовчого засідання по справі, розгляд справи та прийняття рішення без їх участі. Одночасно зазначили, що висновок органу опіки та піклування підтримують у повному обсязі.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи 16.03.2022 судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вислухавши учасників справи та свідків в судовому засіданні 20.12.2021, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні 16.03.2022, приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований 19 лютого 2015 року шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 216, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 19.02.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції ( т.1 а.с.31).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2019 у справі 341/2288/19 (провадження 2/341/186/19) шлюб зареєстрований 19 лютого 2015 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 216 - розірвано. після розірвання шлюбу залишено за ОСОБА_1 прізвище - ОСОБА_1 . Малодітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати із ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 04.06.2019 ( т.1 а.с.34-36).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 02.11.2019 Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, 02 листопада 2019 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 2563 від 02.11.2019 ( т.1 а.с. 44).

Те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області ( т.1 а.с.32).

З копії довідок № 755 від 17.11.2020 та № 759 від 17.11.2020 про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 зареєстровані в АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.30,33).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов № 12-158 від 01.06.2021 складеного комісією в складі старости Поточищенського старостинського округу та членів громадської ради при перевірці на місці житловий умов ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 встановлено, що житлова площа 40 м.кв. трьох кімнат, будинок належить ОСОБА_7 , в будинку є водопровід, газопостачання і електроенергія. В даному будинку зареєстровано 5 осіб: власник домоволодіння ОСОБА_7 , позивачка ОСОБА_1 , чоловік позивачки ОСОБА_5 та діти позивачки: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис № 40 від 14.05.2020, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ).

Із копії довідки виданої лікарем ЗПСМ АЗПСМ № 2 м. Городенка ОСОБА_18 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с. Поточище Коломийського району Івано-Франківської області в даний час є здоровим. Хоча в минулому хворів гострими респіраторними захворюваннями верхніх дихальних шляхів. З народження за станом здоров`я та загальним розвитком малолітнього ОСОБА_3 дбали мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , участі у вихованні та лікуванні дитини не приймав.

Із довідки № 5 виданої 25.05.2021 Поточищенським ЗДО (дитячий садок) «Сонечко» Городенківської міської ради Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Поточищенський заклад дошкільної освіти, старшу групу «Калинонька». За час перебування дитини в садочку батько ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся в закладі, не приводив і не забирав дитину з дитячого садка, не цікавився у вихователів про фізичний, розумовий та моральний розвиток дитини. Приводять та забирають дитину з дитячого садка мати - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

За місцем проживання позивачка ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, з односельчанами підтримує доброзичливі стосунки, ввічлива у відношенні до старших. Заяв і скарг від жителів села, щодо порушення громадського правопорушення зі сторони ОСОБА_1 до старостинського округу не поступало, що підтверджується характеристикою виданою 04.08.2021 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2020 року по справі № 341/523/18 ОСОБА_2 (відповідача) було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.307, ч.3 ст. 311 КК України ( незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконне збування психотропних речовин повторно, організованою групою, в особливо великих розмірах, а також незаконне придбання, зберігання, перевезення прекурсори з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин повторно, організованою групою) та на підставі ч.1 ст.. 70 КК України було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 5 місяців з конфіскацією усього належного йому майна. Строк відбуття покарання рахувався з часу фактичного затримання, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 у строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 08.11.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.07.2020.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2020 року по справі № 346/523/20 ОСОБА_2 умовно-достроково звільнено від не відбутої частини покарання - семи місяців двадцять дев`ять днів позбавлення волі.

З довідки про звільнення серії І-ФР № 08462, частина «Б» виданої ОСОБА_2 слідує,що він відбув покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 08.11.2017 по 16.12.2020 звідки звільнений умовно-достроково з застосуванням ст.81 КК України на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.12.2020 на невідбутий строк 07 місяців 29 днів .

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

Довідкою № 37/ВК виданою 06.08.2021 виробничим структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Клепарів" Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 працює у виробничому структурному підрозділі "Експлуатаційне вагонне депо Клепарів", займає посаду слюсаря з ремонту рухомого складу 4 розряду на пункті технічної передачі вагонів Бурштин пункту технічного обслуговування вагонів Хриплин з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до довідки про доходи, загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з лютого 2021 року по липень 2021 рік без урахування аліментів становить 50 933,11 грн.

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб № 2180 виданої 06.08.2021 Бурштинською міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що відповідач зареєстрований в АДРЕСА_2 разом із батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 116 від 06.08.2021 складного комісією в складі заступник голови комісії, головного спеціаліста з питань АТО та провідного спеціаліста відділу ЖКГ і ОКМ стверджується, що при обстеженні матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає разом із батьками по АДРЕСА_2 , встановлено, що матеріально-побутові умови проживання добрі, загальна площа житлового будинку 94,4 м.кв., будинок обладнаний електропостачанням, газопостачанням, індивідуальне водопостачання та водовідведення, опалення.

Згідно характеристики виконавчого комітету Бурштинської міської ради № М-405 від 06.08.2021 скарг та заяв від жителів міста та сусідів поведінку ОСОБА_2 до виконкому Бурштинської міської ради не поступало. Із характеристики депутата Бурштинської ТГ ОСОБА_19 слідує, що ОСОБА_2 спокійний, врівноважений, проявів агресії не проявляє. Має велике бажання брати активну участь у вихованні і житті своєї дитини. Турбується про розвиток дитини, її навчання, гарантує докладення всіх зусиль для всебічного розвитку дитини. Працює на роботі, тому спроможний забезпечити свою дитину.

Довідкою № 46 виданою 12.08.2021 КНП «Бурштинська центральна міська лікарня» підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , житель АДРЕСА_2 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не числиться та за медичною допомогою не звертався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 ствердив, що знає позивачку, вона його сусідка, живе 100-200 м від них. Відповідача не знає взагалі. У позивачки є син від першого шлюбу, сім`ю утримує теперішній чоловік ОСОБА_1 . З позивачкою та її теперішнім чоловіком спілкується часто, бо її чоловік працює в нього, бачить їх кожний день, бачить як вони живуть. Вони по черзі (сім`ями) возять дітей в школу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 ствердив, що живе в с. Поточище, є старостою села. Знає ОСОБА_1, а ОСОБА_23 бачив десь два рази чотири роки тому. Чи спілкується ОСОБА_23 з дитиною він не знає. Сина ОСОБА_3 виховує мама, їх сім`ю знає, із скаргами до старости вони не зверталися.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 ствердив, що він є сімейним лікарем позивачки. Ствердив, що знає тільки маму ОСОБА_1 , а про батька тільки чув прізвище « ОСОБА_1 ». З кінця літа 2021 він лікує їх дитину, яку водить мама. Також, до нього дзвонить теперішній чоловік ОСОБА_1 , бабуся. Батька ОСОБА_3 він не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 ствердив, що позивачка є його дружиною, вони живуть разом з 2019 року, у них є спільна дитина і дитини позивачки від першого шлюбу. Він має місце праці, дітей виховують спільно. Батько ОСОБА_3 участі у вихованні сина не бере, з грудня 2020 року до червня 2021 він до дитини не признавався. ОСОБА_23 раз на місяць може подзвонити до ОСОБА_1 , до сина приїздив 4-5 разів, передавав іграшки, рюкзак та інше. ОСОБА_3 не називає ОСОБА_23 татом, татом називає мене з 3-х річного віку. ОСОБА_23 не дотримується графіка відвідувань дитини, він їде до сина з батьками. Дитина за батька ніколи не питає, вони йому не пояснювали, що ОСОБА_23 є його рідним татом. Коли ОСОБА_23 був у місцях позбавлення волі, його батьки навідувались рідко. Підтвердив, що був конфлікт між ним та дідом ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 підтвердив, що ОСОБА_1 його сестра, він живе у с. Поточище. ОСОБА_23 знає з 2014 року. ОСОБА_23 і ОСОБА_1 жили в Івано-Франківську, вони разом з ОСОБА_23 були в місцях позбавлення волі. ОСОБА_23 до дитини не дивиться, приїхав до сина тільки в червні 2021 року, з дитиною більше хоче спілкуватися бабуся. ОСОБА_3 виховує ОСОБА_25 та ОСОБА_1 , у дитини умови добрі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 ствердив, що він батько відповідача ОСОБА_23 , є пенсіонером. Пояснив, що після весілля, ОСОБА_23 і ОСОБА_1 жили у них, коли сина арештували, ОСОБА_1 поїхала жити в село до баби. Вони допомагали онуку і невістці поки вона не вийшла заміж. Все почалося з кінця 2019 року, до того часу все було добре, дарували подарунки і кошти. До арешту забезпечував сім`ю ОСОБА_23 . Під час арешту ОСОБА_23 постійно цікавився сином. ОСОБА_26 біг до нас з розгорнутими руками, а вже в 2021 році він помінявся і «дивиться на маму». ОСОБА_1 просина не казати дитині, що ОСОБА_23 його тато. Зустрічі з дитиною були у баби ОСОБА_1 , вона дитину саму не віддавала. Теперішній чоловік ОСОБА_1 постійно скандалить, каже, що то його власність і щоб вони не йшли. Після звільнення ОСОБА_23 , ОСОБА_1 казала по телефону, щоб він не їхав бо карантин. ОСОБА_1 каже, що їм наших грошей не треба. Син до батька відноситься добре. ОСОБА_23 працює слюсарем на залізниці, працює по графіку, коли випаде. На день народження він був дома, але дзвонив, ніхто не брав трубки. У вересні ОСОБА_23 їхав до сина до школи, але ОСОБА_1 кричала «чого ти приїхав?».

Згідно висновку органу опіки та піклування Городенківської міської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 03.09.2021 за № 196, орган опіки та піклування міської ради вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному висновку зазначено, що вході проведення бесіди службою у справах дітей Бурштинської міської ради ОСОБА_2 заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. Також, до служби у справах дітей 12.08.2021 поступила заява від ОСОБА_2 в якій він зокрема, просить визначити спосіб його участі як батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , шляхом систематичних побачень. ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини зазначила, зокрема, що не заперечує щодо зустрічей батька з сином.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Сам відповідач суду пояснив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає брати участь у вихованні сина, піклуватися та спілкуватися з ним, підтримувати матеріально та забезпечувати його розвиток.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно сина в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини.

Однак, позивачем та представником не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.

Натомість сам факт подачі відповідачем відзиву на позов вже свідчить про небайдужість відповідача у відношенні його сина та те, що він має інтерес до дитини. Саме такого висновку дійшов ВС у справі № 753/2025/19 від 06.05.2020 року.

Також, в зазначеній постанові ВС вказав, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивачем та її представником не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини. Крім того, суд враховує, характеристику на відповідача, висновок органу опіки та піклування Городенківської міської ради про не доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, умови проживання відповідача.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Позивач та її представник не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно сина.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду за результатами розгляду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю за необґрунтованості позовних вимог, однак, враховуючи що батько мало приймав участі у вихованні, утриманні та розвитку дитини, відповідача ОСОБА_2 слід попередити, що у разі неналежного виконання ним своїх батьківських обов`язків він буде позбавлений батьківських прав.

Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору при подачі позову до суду, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 150, 152, 155, 164-165 Сімейного кодексу України, ст. ст. 141, 211, 223, 258, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Городенківської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Покласти на орган опіки і піклування Городенківської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Місцезнаходження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - органу опіки та піклування Городенківської міської ради - вул. Шевченка,77 м. Городенка Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.