Справа № 297/3013/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПрАТ «Закарпаттяобленерго», в інтересах якого діє адвокат Янєв М.О., який здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_1 , звернулося із позовною заявою ОСОБА_1 , про стягнення суми заборгованості за договором про визнання та порядок відшкодування шкоди від 13.07.2018 року, яка становить 12 928,63 грн..

Позов мотивований тим, що 03.04.2018 року близько 00:10 годин по вул. Задор, в с. Вари, Берегівського району, Закарпатської обл., ОСОБА_1 транспортним засобом «ВАЗ 2106», д.н.з. « НОМЕР_1 » скоїв наїзд на залізобетонну електроопору №6 ПЛ-0,4 кВ «Задор» від КТП-84, яка є власністю Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго». Внаслідок пошкодження вищезазначеної опори, вона стала непридатною для подальшої експлуатації та потребувала заміни, чим ПрАТ «Закарпаттяобленерго» було завдано матеріальної шкоди. Належність пошкодженої залізобетонної опори Товариству підтверджується довідкою на підтвердження факту належності ПЛ-0,4 кВ та електроопори ПрАТ «Закарпаттяобленерго» від 11.11.2021 р. за № 72/521-21. Розмір завданих Товариству збитків у результаті ДТП згідно Акту прийому виконаних робіт 2018 року складає 9 745,27 грн.. 13.07.2018 року ПрАТ «Закарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 було укладено договір про визнання та порядок відшкодування шкоди, відповідно до договору ОСОБА_1 визнає, що 03.04.2018 р. по вул. Задор, с. Вари, Берегівського району, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв ДТП, в результаті якої було пошкоджено залізобетонну опору, яка належить товариству та боржник визнає свої боргові зобов`язання перед кредитором в сумі 9 745,27 грн. і зобов`язується сплатити дану суму коштів. За договором було передбачено наступний порядок погашення заборгованості до 25.07.2018 року - 3 248,43 грн.,до 25.08.2018 року - 3 248,43 грн., до 25.09.2018 року - 3 248,43 грн.. Однак, відповідач сплатив своєчасно лише перший платіж та подальші оплати згідно умов договору на рахунки позивача не надходили. Згідно з п. 2.1. Розділу 2 договору, яким встановлено відповідальність сторін, передбачено, що за кожний факт порушення боржником термінів здійснення чергового платежу по графіку, визначеному в договорі більше ніж на 5 календарних днів, боржник зобов`язується додатково сплатити кредитору штраф у розмірі 50% від несплаченої суми заборгованості. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором є порушенням умов зобов`язання та тягне настання негативних наслідків у виді стягнення неустойки (штрафу) відповідно до договору, індексу інфляції, а також трьох відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦК України. На момент подання позовної заяви сума заборгованості становить:несплачена сума чергового платежу + 50% від несплаченої суми заборгованості за платежем, який необхідно було сплатити до 25.08.2018 р.:3 248,43+(3 248,43*50%)= 4 872,64 грн., за платежем, який необхідно було сплатити до 25.09.2018 р.:3 248,43+(3 248,43+*50%)= 4 872,64 грн., що в сумі складає 9 745.28 грн..Розрахунок 3 % річних, згідно ст. 625 ЦК України становить 921,93 грн., інфляційне збільшення становить 2 261,42 грн.. Тобто, сукупна заборгованість на момент подачі позовної заяви становить: заборгованість станом на 25.09.2018 року з врахуванням неустойки (штрафу), 3% річних, індекс інфляції - 12 928.63 грн..

Крім того, представник просить згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем документально підтверджені витрати, а саме витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. і суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн..

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, згідно постанови Берегівського районного суду від 20.07.2018 року у справі №297/1086/18 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з тим, що він 03.04.2018 року близько 00:10 годин по вул. Задор, біля будинку №98, в с. Вари, Берегівського райрну, Закарпатської обл., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. « НОМЕР_1 » порушив ПДР та допустив зіткнення з бетонною електроопорою (а.с. 13,14).

Розмір завданих позивачу збитків у результаті ДТП, згідно Акту прийому виконаних робіт від березня 2018 року складає 9 745,27 грн. (а.с. 11).

13.07.2018 року між ПрАТ «Закарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 був укладений договір про визнання та порядок відшкодування шкоди, відповідно до якого ОСОБА_1 визнав свої боргові зобов`язання перед ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в сумі 9 745,27 грн. і зобов`язався сплатити дану суму коштів за наступним графіком погашення заборгованості: до 25.07.2018 року - 3 248,43 грн.,до 25.08.2018 року - 3 248,42 грн., до 25.09.2018 року - 3 248,43 грн. (а.с. 15).

Позивачем була надана копія квитанції про сплату ОСОБА_1 24.07.2018 року 3248,43 грн., що є першою частиною суми, яку останній зобов`язався сплатити згідно графіку (а.с. 16).

Таким чином встановлено, що відповідач ОСОБА_1 після відшкодування ним одної частини суми заборгованості, а саме 24.07.2018 року - 3248,43 грн., більше не погашав заборгованість, а тому основна сума боргу, згідно договору про визнання та порядок відшкодування шкоди становить 6496,86 грн..

Згідно статті 526 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ч. 1 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до норм ст. 550 ч. 1 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно п. 2.1 вищевказаного договору за кожний факт порушення боржником термінів здійснення чергового платежу по графіку, визначеному в договорі більше ніж на 5 календарних днів, боржник зобов`язується додатково сплатити кредитору штраф у розмірі 50% від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) суми заборгованості (а.с. 15).

Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 термінів здійснення двох чергових платежів по графіку, визначеному в договорі більше ніж на 5 календарних днів, а саме до 25.08.2018 року - 3 248,42 грн., до 25.09.2018 року - 3 248,43 грн., він дійсно зобов`язаний додатково сплатити позивачу штраф у розмірі 50% від несплаченої (несвоєчасно сплаченої) суми заборгованості, тобто 3248,43 грн..

Щодо вимог в частині стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних в розмірі 921,93 грн. та індексу інфляції підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 615,15 грн., оскільки при розрахунку 3 % річних позивачу слід було виходити з основної суми заборгованості 6496,86 грн., а не із суми 9745,28 грн., тобто із суми заборгованості без штрафу (50%), у відповідності до ч. 2 ст. 550 ЦК України та сума індексу інфляції .

Отже сукупна заборгованість на момент подачі позовної заяви становить: заборгованість станом на 25.09.2018 року з врахуванням неустойки (штрафу) +3% річних та індексу інфляції - 9 745,28 грн. + 615,15 грн. + 2 261,42 грн. = 12 621,85 грн..

Крім того, в позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати з отриманням правової допомоги в розмірі 5000 гривень та сплачений судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 та 9 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, на підставі вищенаведених норм закону з урахуванням того, що представником позивача до позовної заяви долучений доказ щодо понесення позивачем ПрАТ «Закарпаттяобленерго» витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., суд вважає розмір витрат понесених позивачем у даному випадку, пов`язаних з правничою допомогою адвоката не є співмірними із виконаних робіт та обсягом наданих послуг.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відшкодуванню позивачу витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката підлягають в розмірі 5000 грн..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 550, 610, 611,625 ЦК України,

рішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , в користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго», яке знаходиться за адресою с. Оноківці, вул. Головна, 57, Ужгородського району, , суму заборгованості за договором про визнання та порядок відшкодування шкоди від 13.07.2018 року в розмірі 12 621 (дванадцять тисяч шістсот двадцять одної) гривні 85 копійок, що складається із основної суми заборгованості з врахуванням неустойки (штрафу) - 9 745,28 грн., 3% річних 615,15 грн., та індексу інфляції - 2 261,42 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства«Закарпаттяобленерго» витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ