ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1809/22 Справа № 190/1711/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Легкошерст Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Демченко Е.Л., Пищиди М.М.,

при секретарі - Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CRL-SME 0BW/136/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 474 000 грн зі сплатою плаваючої процентної ставки, що складається з фіксованого відсотка в розмірі 2,5 % річних та FIDR, на строк до 03 квітня 2014 року. 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за яким банк передав йому право вимоги, в тому числі за вказаним кредитним договором. ОСОБА_1 не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 12 вересня 2014 року у нього утворилася заборгованість в розмірі 2 455 518,25 грн, з яких: 474 000 грн - тіло кредиту, 54 068,44 грн - проценти, 1 927 449,81 грн - пеня за період з 07 листопада 2013 року по 07 листопада 2014 року. Враховуючи викладене, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та понесені судові витрати.

Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № CRL-SME 0BW/136/2008 в розмірі 2 455 518,25 грн., з яких: 474 000 грн.- тіло кредиту; 54 068,44 грн. - проценти; 1 927 449,81 грн. - пеня. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн" про залучення правонаступника позивача до участі у справі. Залучено товариство як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна".

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги пропуск позивачем строку позовної давності та розглянув справу за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 порушив зобов`язання за кредитним договором, а тому необхідно стягнути з нього на користь банку всю заборгованість.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № CRL-SME 0BW/136/2008, за умовами якого позивач надавав відповідачу кредит в сумі 474 000 грн. зі сплатою 2,5 % річних на строк до 03 квітня 2014 року.

Проте зобов`язання за вказаним договором відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 вересня 2014 року, згідно розрахунку позивача, має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 2 455 518,25 грн., з яких заборгованість за кредитом - 474 000 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 54068,44 грн., пеня - 1927449,81 грн.

12.11.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» (Продавець) і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого Продавець продав права на Кредитний портфель, а Покупець придбав його та прийняв право вимоги за Кредитним договором.

З метою врегулювання спору ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 04.04.2014 року була направлена досудова вимога відповідачу, згідно якої Банк вимагав сплатити належні платежі за кредит та проценти та попередило про реалізацію свого права на дострокове повернення кредиту за його ж вимогою.

26 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінанс груп») і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу № 02/20п, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» право вимоги за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № CRL-SME 0BW/136/2008, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 28 лютого 2020 року між ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» і ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» було укладено договір відступлення права вимоги №28/02/20-х, за яким ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» відступило ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» право вимоги за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № CRL-SME 0BW/136/2008, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» належать всі права кредитора за кредитним договором № CRL-SME 0BW/136/2008. На підтвердження вказаних обставин ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» надало: 1) копію договору факторингу від 26 лютого 2020 року № 02/20п, укладеного між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; 2) копію додатку № 5 до договору факторингу від 26 лютого 2020 року № 02/20п «Перелік договорів відступлення прав вимоги», в пункті 16 якого вказано ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № CRL-SME 0BW/136/2008; 3) копію договору відступлення права вимоги від 28 лютого 2020 року № 28/02/20-х, укладеного ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» і ТОВ «ФК «Укрфінанс груп»; 4) копію додатку № 1 до договору відступлення права вимоги від 28 лютого 2020 року № 28/02/20-х «Реєстр боржників», в пункті 16 якого зазначено ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № CRL-SME 0BW/136/2008; 5) копію платіжного доручення від 28 лютого 2020 року № 1, згідно з яким ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» сплатило ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» 208 538 грн на виконання договору відступлення права вимоги від 28 лютого 2020 року № 28/02/20-х.

Під час повторного розгляду справи у суді апеляційної інстанції, на виконання вказівок Верховного Суду, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року було витребувано у ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» для огляду у судовому засіданні наступні докази: - оригінал кредитного договору № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04.04.2008 р.; - оригінал досудової вимоги № 200111769 від 04.04.2014 р. про погашення заборгованості за кредитним договором № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04.04.2008 р. - детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором CRL-SME 0BW/136/2008 від 04.04.2008 р. станом на 12.09.2014 р., укладеного між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ОСОБА_1 ; - оригінал договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", за кредитним Договором про надання кредитної лінії № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04.04.2008 року, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" (ПАТ "ОТП Банк" є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_1 .

Листом від 10 грудня 2021 року ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» повідомило суд зокрема про те, що вони нададуть для огляду у судовому засіданні оригінали кредитного договору, досудової вимоги та детальний розрахунок заборгованості, також повідомили, що вони не можуть надати оригінал договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", за кредитним Договором про надання кредитної лінії № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04.04.2008 року, оскільки такий договір знаходиться у ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

У зв`язку з викладеним ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 грудня 2021 року було витребувано у ТОВ "ОТП Факторинг Україна" оригінал договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", за кредитним Договором про надання кредитної лінії № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04.04.2008 року, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" (ПАТ "ОТП Банк" є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ "ОТП Банк") та ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду 14 січня 2022 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надало суду належним чином завірену копію вказаного договору разом з відповідними додатками(а.с. 148-180).

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 сам факт укладання кредитного договору № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04 квітня 2008 року з позивачем та отримання кредиту в сумі 474 000 грн. не заперечує.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частинах другій, четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої-шостої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів вирішується судом.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вирішує даний спір за належними та допустимими доказами у справі, наданими ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в обґрунтування позовних вимог та на виконання вимог суду.

Так, статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 здійснювалися платежі по погашенню кредиту, однак, доказів його повного погашення відповідачем не надано. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості позивача, відповідач не надав свого розрахунку та не заявив клопотання про проведення відповідної судової експертизи.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Так, 04 квітня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № CRL-SME 0BW/136/2008, за умовами якого позивач надавав відповідачу кредит зі сплатою 2,5 % річних.

За розрахунком наданим позивачем, заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 54068,44 грн. та у зв`язку з вищевикладеним підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Між тим, за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом, банк просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне і неналежне виконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З урахуванням ст. 2 ЦПК України щодо загальних засад та завдань цивільного судочинства та п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України відносно обов`язку суду сприяти сторонам в здійсненні їхніх прав, застосовуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України суд вправі зменшити розмір неустойки (пені) як цивільно-правової відповідальності боржника за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, на чому також акцентує увагу Верховний Суд України в постанові від 03.09.2014 року у справі №6-100цс14.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц (провадження № 14-442цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

У розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України істотними обставинами можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

В ході судового розгляду встановлено, що заборгованість за тілом кредиту складає 474 000 грн., в той час як заборгованість за пенею, нарахованою за прострочення виконання відповідачем кредитних зобов`язань складає 1 927 449,81 грн.

Таким чином, очевидним є те, що заявлений позивачем розмір пені є не співмірним з розміром основного збитку, завданого відповідачем і не відповідає визначеним п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам конституційного принципу верховенства права, що також передбачено в абз.2 п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 року у справі №7-рп/13.

Враховуючи встановлену неспівмірність, розмір основного збитку, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача з 1927 449,81 грн. до 474 000 грн.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ухвалене заочне рішення порушило його права та законні інтереси, оскільки йому не було відомо про розгляд даної цивільної справи, а тому він не мав можливості захищати свої права та інтереси. Зокрема, подати клопотання щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.

Положеннями ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Кредитного договору № CRL-SME 0BW/136/2008 від 04 квітня 2008 року, строк дії ліміту кредитної лінії встановлений до 03 квітня 2014 року (включно). Таким чином, після спливу цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом позивач звернувся 01 жовтня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

Щодо порушень його прав та законних інтересів, оскільки йому не було відомо про розгляд даної цивільної справи, а тому він не мав можливості захищати свої права та інтереси, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово через представника приймав участь у розгляді даної справи у суді апеляційної інстанції, а тому міг в повному обсязі скористатися своїми процесуальними правами для захисту своїх прав та інтересів. Вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (правонаступником якого є ТОВ "Преміум Лігал Колекшн") слід стягнути судові втрати у розмірі - 1491,20 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн") заборгованість за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № CRL-SME 0BW/136/2008 в розмірі 1 002 068,44 грн., з яких:

474 000 грн.- тіло кредиту;

54 068,44 грн. - проценти;

474 000 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміум Лігал Колекшн") судовий збір у сумі 1491,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

Е.Л. Демченко

М.М. Пищида