УХВАЛА

Іменем України

23.03.2022 Справа №607/3999/22

2-з/607/66/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про усунення перешкод у володінні спадковим майном,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про усунення перешкод у володінні спадковим майном.

Одночасно з пред`явленням даного позову ОСОБА_1 подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що предметом даного позову є усунення перешкод, які здійснюють відповідачі позивачу у володінні будинком садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів звільнити вказаний будинок. Заявник вважає, що дії відповідачів спричинюють пошкодження, приховання чи знищення спірного спадкового майна та унеможливлюють його збереження заявником та подальшої реєстрації останньою права власності на це нерухоме майно. За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України заявник просить заборонити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та іншим особам чинити перешкоди щодо вжиття спадкоємцем ОСОБА_1 заходів для збереження спадкового майна, у тому числі укладення відповідного договору з суб`єктом охоронної діяльності, предметом якого є охорона будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 та майна, що знаходиться у ньому, та виконання цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Вивчивши доводи заявника, викладені у заяві, а також дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї документи, що стосуються заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Так, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд установив, що предметом позову ОСОБА_1 є усунення перешкод у володінні позивачем нерухомим майном, а саме будинком садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів звільнити вказаний будинок, оскільки, як зазначила у позовній заяві ОСОБА_1 , відповідачі одноособово заволоділи спірним будинком, замінили замки на вхідних дверях та не впускають позивача до будинку і не дають можливості вжити заходів для збереження спадкового майна.

Так, при вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість у подальшому виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, зазначаючи про можливість пошкодження, знищення чи приховання відповідачами спірного майна, заявник висловлює лише припущення щодо можливості вчинення цих дій, не посилаючись на докази, які б підтвердили існування таких обставин, та не долучаючи ці докази до заяви про забезпечення позову. При цьому доводи заявника, що відповідачі змінили на будинку замки, можна розцінювати не лише як перешкоджання позивачу користуватися даним нерухомим майном, а й як бажання відповідачів зберегти майно, що знаходиться у цьому будинку, від посягання сторонніх осіб.

Більше того, звернення до суду з позовом про усунення перешкод у володінні майном, що включає і усунення перешкод у користуванні таким майном, презюмує перебування майна, що є предметом спору, у фактичному володінні відповідачів за позовом і правомірність такого володіння не спростована допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.

У той же час заходи забезпечення позову, про які просить заявник, у разі їх застосування та укладення саме ОСОБА_1 договору охорони спірного будинку можуть призвести до неможливості користування відповідачами цим будинком, що фактично може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті.

При цьому слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20).

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а відтак і про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про усунення перешкод у володінні спадковим майном відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська