Справа № 274/7796/21 Провадження № 2/0274/678/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.22 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 , 3) ОСОБА_5 ,
провизнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він та терті особи є власниками зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований його зять - ОСОБА_2 , який там не проживає з травня 2013 р., оскільки виїхав за межі України, та повертиться наміру не має.

Від ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 надійшли заяви, у яких вони просять розглянути справу за їх відсутності та повідомляють, що проти задоволення позову не заперечують.

ОСОБА_2 позов визнав, про що подав заяву.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками житла за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.12.1998 р., витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.10.2021 р. та актом від 05.11.2021 р., складеним комісією у складі працівників Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 (а. с. 6, 8, 9).

Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.10.2021 р., актом від 05.11.2021 р., складеним комісією у складі працівників Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7, та листом від 17.12.2021 р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (а. с. 8, 9, 13).

Зі змісту позовної зави випливає, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_3 , тобто зятем ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право ОСОБА_2 на користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім`ї власників цього житла.

ОСОБА_2 у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає 14.05.2013 р., що підтверджується актом від 05.11.2021 р., складеним комісією у складі працівників Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 7 (а. с. 9), та ним не заперечується.

Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_2 у у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній з поважних причин.

Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 як член сім`ї власників житла за адресою: у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад вісім років, втратив право користування цим житлом.

Зважаючи на це, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України, визнання ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 206, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП, (за даними позовної заяви) НОМЕР_3), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП (за даними позовної заяви) НОМЕР_4), задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут