Провадження № 22-ц/802/339/22 Категорія: 44 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягнення до адміністративної відповідальності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 24 червня 2021 року постановою поліцейського ГУНП у Волинській області його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. В результаті судового оскарження вказаної постанови вона була скасована, а провадження стосовно нього закрито.

Позивач зазначає, що під час оскарження постанови до суду надмірно сплатив судовий збір у розмірі 250,00 грн, а також добровільно сплатив накладений на нього поліцейським штраф у розмірі 510,00 грн.

Вважаючи такі кошти шкодою, яка завдана йому внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, позивач просив суд стягнути її з Державного бюджету України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним, ухваленим із порушенням норм матеріального права та без належної оцінки доказів і встановлених обставин у справі, а отже таким, що підлягає скасуванню. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що надмірно сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги в адміністративній справі не є шкодою, завданою йому незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, а може бути повернута в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи до суду не подано.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надмірно сплачена позивачем сума судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в адміністративній справі №161/11377/21 не є шкодою, завданою йому незаконним притягнення до адміністративної відповідальності, а може бути повернута йому судом першої та апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.7 Закону України «Про судовий збір». Суд також вказав, що сума сплаченого позивачем адміністративного штрафу за постановою поліцейського, яка у подальшому була визнана незаконною та скасована, може бути повернута позивачу відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який зареєстрований наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, і ці кошти також неможливо вважати шкодою, завданою незаконним притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогам процесуального та матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором СРПП ВП № 3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області Лучком Ю.Г., серії БАБ № 845536 від 24.06.2021, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

У вказаній постанові було зазначено, що 24 червня 2021 року о 07:15 годин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Кіа Сорренто» д.н.з. НОМЕР_1 на а/д Н-17,72 км, здійснив обгін на пішохідному переході, чим порушив пункт 14.6 в. Правил дорожнього руху України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року у позові ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та стягнення суми сплаченого штрафу відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року в адміністративній справі №161/11377/21 скасовано постанову серії БАБ № 845536 від 24.06.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито.

Зі змісту зазначеного судового рішення апеляційного адміністративного суду вбачається, що суд дійшов висновку про те, що за наслідками розгляду справи про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення суд не уповноважений приймати рішення щодо повернення сплаченого штрафу, а тому з урахуванням положень ч.3 ст. 286 КАС України вимога про повернення позивачу з державного бюджету коштів суми штрафу, сплаченого за оскаржуваною постановою, є необгрунтованою і задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд у цьому ж рішенні зазначив, що відповідно до Законів "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та "Про судовий збір" розмір судового збору, який підлягав сплаті при подачі до суду вказаного позову, становив 454 грн, а за подання апеляційної скарги - 681 грн.

А тому апеляційним адміністративним судом стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 454 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 681 грн.

Однак, позивач у даній справі вказує, що ним при подачі адміністративного позову було сплачено 554 грн судового збору, а при подачі апеляційної скарги - 831 грн, тобто ним сплачено зайво 250 грн судового збору.

Згідно зі ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

У зв`язку з тим, що загальними положеннями КУпАП не передбачено повернення зайво сплаченого судового збору та добровільно сплаченого штрафу, суд першої інстанції правильно вважав, що в даному випадку необхідно застосувати ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 вказаного Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду, зокрема в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з частиною 2 цієї статті у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно ж до частини 5 цієї статті повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не звертався до відповідного суду з клопотанням про повернення йому зайво сплаченої суми судового збору.

Разом з тим, позивач просив стягнути з Державного бюджету України в рахунок відшкодування шкоди, що завдана незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, покликаючись на ст.ст.1173, 1174 ЦК України та Закону "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції і в цій частині дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивача, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 "Порядку повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України N 787 від 03.09.2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих у Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Для повернення помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів платежів платник має подати до органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету наступні документи : заяву про повернення коштів; оригінал або копію документа на переказ або паперову копію електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів; оригінал подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

Згідно з п. 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В даному випадку відповідно до постанови Кабміну України від 16.02.2011 № 106 "Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету" повноваження щодо здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до бюджету вказаних платежів покладено на Національну поліцію України.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає ГУ Національної поліції у Волинській області.

Отже, враховуючи наведене, для повернення сплаченого штрафу в сумі 510 грн позивачу слід було звернутися до відповідного контролюючого органу для отримання подання на повернення коштів з бюджету, а після отримання подання пакет документів необхідно направити за місцем зарахування платежу до бюджету, а саме: до ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області, яке здійснює повернення коштів.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Однак, позивач у визначеному порядку не звертався до відповідних органів з питанням про повернення йому сплаченого штрафу.

Отже, посилання ОСОБА_1 на застосування у даному випадку положення ЗаконуУкраїни від 01 грудня 1994 року N 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" є безпідставними з огляду на те, що сплату оспорюваних коштів не можна розцінювати як шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачем у добровільному порядку сплачено штраф, накладений постановою працівника поліції у розмірі 510 грн, а не на виконання судового рішення, тому не можна вважати дані кошти сплаченими на виконання судового рішення.

Таким чином, оскаржуване рішення суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають.

Отже, враховуючи наведені вище норми права, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, що обґрунтовано викладені в мотивувальній частині рішення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 грудня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 березня 2022 року.

Головуючий

Судді