Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/2269/21

Провадження №2/943/505/2022

17 березня 2022 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

ПАТ СК «Країна» звернулось в суд із указаним позовом до відповідача через свого представника Сергутіна В.А . Просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, в порядку регресу шкоду в розмірі 24 439,11 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 листопада 2018 року в селі Ожидів Золочівського району Львівської області мала місце ДТП за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 і транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чого є страховий поліс за номером АМ/3720573, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 . До позивача надійшла заява від 16.04.2019 року від потерпілих про виплату страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою Буського районного суду Львівської області від 07.12.2018 року, яка набрала законної сили 18.12.2018, відповідача по цій справі ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ст. 122-2, ст. 124 КУпАП за те, що18 листопада 2018 року о 21 год. 10 хв. в селі Ожидів Золочівського району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повторно протягом року, в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 у вищевказаний час і місці, керуючи вищезгаданим автомобілем, не врахував дорожньої обстановки, не переконався у безпечності руху, здійснивши наїзд на припаркований автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ГУНП у Львівській області. Крім того, ОСОБА_1 у вищевказаний час і місці, керуючи вищезгаданим автомобілем, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу з допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. На підставі страхового акту № 03/52058/3.2.29 від 16.04.2019, позивачем ПАТ СК «Країна» була здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 24 439,11 грн. Оскільки виплата позивачем страхового відшкодування мала місце з вини відповідача, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому позивач звернувся із даною вимогою про її відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача за дорученням Сергутін В.А. у позовній заяві просить суд розглянути дану справу у відсутності представника позивача, повідомивши суд про підтриманням ним заявленого позову у повному обсязі, а проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (розписка на поштовій кореспонденції за номером 870 від 10.02.2022), про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав, а клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Ураховуючи згоду представника позивача, який у поданих до суду позовній заяві та клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача вказав, що він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення по справі, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням частини першої статті ст. 280 ЦПК України.

Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою Буського районного суду Львівської області від 07.12.2018 року, яка набрала законної сили 18.12.2018, відповідача по цій справі ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП за те, що18 листопада 2018 року о 21 год. 10 хв. в селі Ожидів Золочівського району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повторно протягом року, в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 у вищевказаний час і місці, керуючи вищезгаданим автомобілем, не врахував дорожньої обстановки, не переконався у безпечності руху, здійснивши наїзд на припаркований автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ГУНП у Львівській області. Крім того, ОСОБА_1 у вищевказаний час і місці, керуючи вищезгаданим автомобілем, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу з допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. Також вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено вину відповідача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ст. 124 КУпАП.

В силу частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вищевказаним судовим рішенням, у відповідності до якого відповідача у цій справі ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП також із установленням його вини за ст. 122-2 та ст. 124 КУпАП, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи, яким установлені вищевказані обставини пригоди за участю відповідача, що доказуванню не підлягають.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Згідно п. 33.1.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, серед іншого, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Крім того, останній зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4 ст. 33 цього Закону).

В силу приписів підпунктів «а» і «ґ» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Як убачається зі Страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3720573 від 27.04.2018 року строком дії із 28 квітня 2018 року до 27 квітня 2019 року, що відповідач ОСОБА_1 застрахував свою цивільну відповідальність у позивача ПАТ СК «Країна», де ліміт страхової суми, за завдану майну шкоду становить - 100000,00 грн.

Потерпілий ГУНП у Львівській області з метою отримання відшкодування звернулося до позивача ПАТ СК «Країна» із відповідною заявою на виплату страхового відшкодування від 15.03.2019 року, а перед тим - із письмовим повідомленням про ДТП потерпілої особи від 30.11.2018 року.

Відповідно до Страхового акту № 03/52058/3.2.29 від 16.04.2019 року страховиком (позивачем) ПАТ СК «Країна» розрахована сума страхового відшкодування у розмірі 24 439,11 грн., що предметом спору в цій справі, яка була виплачена на користь потерпілої сторони у вищевказаному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №6596 від 16.04.2019.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

За таких обставин, оцінюючи надані позивачем та досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу шкоди в сумі 24 439,11 грн., у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце із вини відповідача, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що в силу приписів підпунктів «а» і «ґ» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає право страховику після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника (відповідача у цій справі).

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому враховуючи задоволення цього позову, такий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 76-80, 81, 82, 89, 223, 247, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 280, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування в порядку регресу шкоду в розмірі 24 439,11 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять гривень 11 копійок) та 2270,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ПАТ СК «Країна» (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, ).

Представник позивача: Сергутін Вадим Андрійович (01001, м. м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 10, офіс 2).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено: 17 березня 2022 року.

Суддя: І. Б. Кос