Номер провадження: 22-ц/813/2869/22
Номер справи місцевого суду: 523/1975/21
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника АТ КБ «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за договором кредиту в розмірі 14 236,28 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н про надання банківських послуг та встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач не виконує належним чином грошове зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на умови договору просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, відсотки, штрафні санкції та понесені судові витрати (а.с. 3-6).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» вирішено відмовити (а.с. 83-84).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова Олена Леонідівна направила засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, таким, що прийняте без повного, всебічного дослідження обставин справи. Апелянт повідомляє, що до суду першої інстанції було подано копії заяви, в якій ОСОБА_1 особистим підписом засвідчила, що вона погоджується з тим, що вказана заява є договором про надання банківських послуг та те, що вона зобов`язується виконувати вимогу Умов та Правил надання банківських послуг, самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Апелянт посилається на висновок Верховного суду, викладений у постанові від 08 липня 2019 року у справі №923/760/18, відповідно до якого жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає. Крім того, апелянт стверджує, що активація ОСОБА_1 картки та користування картковим рахунком свідчать

про укладення сторонами кредитного договору. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 зверталася до банку з метою перевипуску картки. Апелянт зауважує, що з банківської виписки, що має статус первинного документу, вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, знімала кошти в банкоматах, однак використані кошти не повернула та вважає доведеним факт укладання договору шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Апелянт вказує, що відповідно до ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, в той час як розмір і порядок процентів встановлюється договором або визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Апелянт вважає, що якщо суд першої інстанції не погодився з наданим банком розрахунком заборгованості, він мав встановити дійсний розмір такої заборгованості, а не відмовляти у позові взагалі (а.с. 87-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року було відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Правом закріпленим статтею 360 ЦПК України сторони не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, наданої позивачем, вбачається, що остання не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Крім того, у матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували факт оформлення відповідачем банківських карт та встановлення кредитного ліміту у зв`язку із чим, в задоволенні позовних вимог Банку слід відмовити в повному обсязі.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву-анкету № б/н від 20 січня 2015 року (а.с. 27). Крім того, в даній анкеті-заяві зазначається, що ідентифікації особи здійснювалася за допомогою паспорту та відповідно позивачем було долучено до позовної заяви копію паспорта клієнта - ОСОБА_1 із позначкою «копія вірна» та підписом останньої (а.с. 68-69). Відповідний експертний висновок, що підпис, на вищевказаних документах належить не ОСОБА_1 та /або що з приводу підробки свого підпису особа зверталась до органів Національної поліції в матеріалах справи відсутня.

Згідно довідки, наявної в матеріалах справи, відповідачу було видано банківські картки : НОМЕР_1 , дата відкриття 01.08.2014 року, термін дії 07/18; НОМЕР_2 , дата відкриття 01.07.2015 року, термін дії 06/19; НОМЕР_3 , дата відкриття 12.08.2019 року, термін дії 07/23 (а.с. 18).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 , вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 01.08.2014 року з банківської картки НОМЕР_1 та 20.01.2015 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,0 грн, який, в свою чергу, неодноразово змінювався, а саме: 15.04.2016 року - кредитний ліміт збільшено до 500,0 грн; 15.07.2016 року - збільшено до 1000,0 грн; 31.07.2016 року - збільшено до 1100,0 грн; 24.05.2017 року - збільшено до 4000,0 грн; 05.09.2017 року - збільшено до 8000,0 грн; 20.10.2017 року - збільшено до 13000,0 грн; 22.11.2018 року - зменшено до 12600,0 грн; 25.12.2019 року - зменшено до 11300,0 грн; 24.03.2020 року - зменшено до 10990,0 грн та 01.07.2020 року - зменшено до 0 (а.с. 19).

Крім того, позивачем також було надано до суду розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку станом на 27.01.2021 року, з якого вбачається, що відповідач користувалася наданими грошовими коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту та здійснювала часткове погашення виниклої заборгованості (а.с. 20).

Виписка по картковому рахунку згідно Постанови Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, є підтвердженням виконаних за день операцій та призначається для видачі або відсилання клієнту. Тобто, в даному випадку, зазначена виписка по рахункам відповідача - ОСОБА_1 є належним доказом на підтвердження здійснення операцій за поточними банківськими картками, оформленими ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до довідки про видачу банківських карт (а.с. 18). Аналогічна правова позиція міститься також в постанові Верховного Суду України від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Тобто з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11392,94 грн.

Стосовно стягнення заборгованості за відсотками слід зазначити наступне.

Оскільки заява-анкета від 20 січня 2015 року не містить відомості щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами та відповідальності у разі несвоєчасного погашення виниклої заборгованості, та, в свою чергу, інформації щодо типу банківської картки оформленої клієнтом (відповідачем по справі), надана позивачем копія витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не може бути в даному випадку належним доказом на підтвердження погодження сторонами всіх умов кредитування. Адже у вказаному витязі зазначена узагальнена інформація щодо обслуговування кредитних карт «Універсальна». З наявних матеріалів справи не можливо встановити, який саме тип банківської картки було оформлено відповідачем, та за умовами якого саме тарифного плану вона обслуговувалася.

Разом з тим, надані Банком копії витягу з Умов та Правил надання банківських послуг не містять відомостей щодо дати формування, строку дії та позначки щодо ознайомлення відповідача з їх змістом, тому не можуть бути в даному випадку підтвердженням погодження сторонами всіх умов кредитування.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім.

Тому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо погодження всіх умов кредитування, а саме розміру процентної ставки за користування кредитом та відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості, шляхом підписання заяви-анкети № б/н від 20 січня 205 року.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позовні вимоги задоволено на суму 11392,94 грн, тобто на 80 % від заявлених позовних вимог (14236,28 рн).

Позивачем, в свою чергу, понесено судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви (2270,0 грн) та апеляційної скарги (3405,0 грн), всього на суму 5675,0.

Тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача у розмірі - 5675,0 х 80%= 4540,0 грн.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 24 березня 2021 року з ухваленням в скасованій частині нового рішення про задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року в частині відмови в стягненні заборгованості за тілом кредиту скасувати та в скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д); місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11392,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д); місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , МФО 305299 судовий збір у розмірі 4540,0 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

23.03.2022 року м. Одеса