Справа № 604/198/22
Провадження № 2-о/604/16/22
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

28 лютого 2022 року смт.Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заінтересована особа Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому атестата № 389, виданого 10 липня 1976 року Тернопільським ПТУ № 6 РМ УРСР м. Тернопіль, посилаючись на те, що у зазначеному документі його прізвище зазначено ОСОБА_2 замість вірного ОСОБА_3 , на даний час навчальний заклад реорганізовано в Тернопільський технічний коледж, у зв`язку з чим внесення виправлення неможливе. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення зазначеного факту необхідне йому з метою оформлення пенсії просить заяву задовольнити.

У відповідності до ст.ст. 293,294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника, заінтересованих осіб.

У відповідності до п.6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Заявником у справах про встановлення факту належності правовстановлюючого документа може бути особа власник правовстановлюючого документа. Заінтересованими особами є особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права й обов`язки.

Крім того, у відповідності до п.3 ст. 294 ЦПК України, та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова) № 5 від 31 березня 1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 315 ЦПК.

Разом з тим, заявником не зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, доказів, що підтверджують факт, зокрема не зазначено доказів щодо наявності Атестата № 389, виданого 10 липня 1976 року та зазначених у ньому неточностей, щодо неможливості внесення виправлення, якщо таке допущено.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , заінтересована особа Управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Б.Сташків