Справа № 134/2097/21
Провадження № 22-ц/801/458/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 рокуСправа № 134/2097/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В.,

розглянувши апеляційні скарги старшого державного виконавця Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задвірного Віктора Михайловича та ОСОБА_1 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2021 року, постановлену суддею Крижопільського районного суду Вінницької області Вінницької області Кантониста О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 році ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задвірного В.М., в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення ВП № 67029567 з виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 по справі № 134/162/21 про повторне виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скарга мотивована тим, що постановою Вінницького апеляційного суду від 14.09.2021 ухвалено нове рішення, якою заяву ОСОБА_2 про повторне виселення задоволено. Виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

В подальшому, 24.09.2021 Крижопільським районним судом Вінницької області на виконання вказаної вище постанови було видано виконавчі листи.

Скаржник зазначає, що 05.10.2021 державним виконавцем Задвірним В.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67029567, а 15.11.2021 він отримав постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.11.2021, якою встановлено, що рішення виконано.

ОСОБА_2 вказує, що при виконанні рішення суду про виселення, державним виконавцем не було вжито заходів примусового характеру для реального виконання рішення суду.

24.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила відстрочити виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2021 року у справі № 134/162/21 до кінця опалювального сезону в 2022 році та повідомила, що на даний час існують обставини, які унеможливлюють виконання вищевказаного судового рішення, а саме: тяжке захворювання її чоловіка ОСОБА_3 . Також вказала, що враховуючи значні матеріальні затрати на лікування ОСОБА_3 , на даний час у неї немає можливості винаймати житло, а інше житло, куди можна було б забрати хворого чоловіка після його виписки з лікарні, в неї відсутнє.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.10.2021 у задоволені заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду - відмовлено.

Скаржник вказує, що 23.10.2021 державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що станом на 23.10.2021 ОСОБА_1 самостійно виселилась із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В даному акті вказано, що майно належне боржнику відсутнє. За вказаною адресою проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зі слів яких все майно, яке знаходиться у будинку та на території домоволодіння, належить їм. Акт державного виконавця складений у присутності понятих, інші осіб до проведення виконавчих дій не залучалися. При цьому, як вбачається з даного акту, працівники поліції до виселення ОСОБА_1 із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не залучались.

Вказане виконання рішення суду відбулось без повідомлення власника спірного житлового будинку, який є стягувачем у даній справі - ОСОБА_2 , тобто державний виконавець самостійно без повідомлення власника будинку проник до будинку та склав акт, який є неправомірним та незаконним.

Особи, які проживають в спірному будинку - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то вказані особи є батьками ОСОБА_1 , які були заселені боржником до спірного будинку вже після винесення судом заочного рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18.10.2013.

ОСОБА_2 зазначає, що після неодноразових заборон державних виконавців користуватись житловим будинком сім`я ОСОБА_3 використовує даний будинок на власний розсуд, заселяючи до нього на проживання нових осіб, тим самим перешкоджаючи йому користуватись даним будинком.

Доказів, що ОСОБА_1 самостійно виселились зі спірного будинку матеріали виконавчого провадження не містять.

В матеріалах виконавчого провадження наявна довідка старости Каїти В.М. від 12 жовтня 2021 року щодо проживання ОСОБА_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

15.11.2021 закриваючи виконавче провадження державний виконавець посилався на те, що рішення виконано.

ОСОБА_2 вважає вказану постанову неправомірною, тому вказані обставини стали підставою для звернення до суду із скаргою.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2021 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Крижопільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задвірного В.М. від 15.11.2021 про закінчення виконавчого провадження.

З вказаною ухвалою суду боржник та заінтересована особа не погодились та оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про відмову задоволенні скарги.

В якості основного доводу скаржник зазначає те, що суд не взяв до уваги, що державний виконавець не здійснював примусового виконання рішення суду, оскільки боржник самостійно виселилася із житлового будинку. Речі, що знаходяться у будинку не належить боржнику, а відповідно до довідки боржник проживає без реєстрації за іншою адресою. Вказує, що проживання у спірному будинку її батьків не впливає на встановлення правомірності чи протиправності дій державного виконавця, оскільки вони у виконавчому листі не зазначені, тому не підлягають примусовому виселенню.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Крижопільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задвірний В.М. просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволені вимог скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було повністю досліджено всіх наявних доказів, зокрема не враховано, що рішення виконано боржником самостійно. Зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», при виконання рішення про виселення державний виконавець має право на примусове проникнення до житлових будинків без погоджень власників.

Відзиву на апеляційні скарги від учасників справи не надходило.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням комендантської години на території Вінницької області та неможливістю дістатись до суду, в зв`язку з відсутністю транспортного сполучення на призначений судом час. Однак в підтвердження заявленого клопотання відповідних доказів не надала.

ОСОБА_2 та державний виконавець Крижопільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задвірний В.М. в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд вирішив розглянути справу у відсутність нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 14 вересня 2021 року ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про повторне виселення задоволено. Постановлено повторно виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

14 вересня 2021 року Крижопільським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист по справі № 134/162/21 (а.с. 58).

05.10.2021 державним виконавцем Задвірним В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67029567 з виконання виконавчого листа № 134/162/21 від 14 вересня 2021 року. Боржником згідно даного виконавчого листа є ОСОБА_1 , стягувачем - ОСОБА_2 .

Копію даної постанови державний виконавець направив ОСОБА_1 05 жовтня 2021 року за вказаною у виконавчому листі адресою - АДРЕСА_1 , однак конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с. 61-62).

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на ім`я начальника Крижопільського ВДВС подала заяву, в якій зазначила, що на даний час не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає в АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надала відповідну довідку (а.с. 60).

З довідки, виданої старостою сіл Голубече, Княжа Криниця, Сонячне, Красне Каїта В.М. від 12 жовтня 2021 року слідує виданої на ім`я боржника , що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 63).

01 листопада 2021 року за вих.№ 16034 державним виконавцем направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 копію виконавчого листа № 134/162/21 з повідомленням про заборону користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с. 64).

23.10.2021 державним виконавцем за участю понятих складено Акт про те, що станом на 23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 самостійно виселилася з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належне боржнику відсутнє. За вказаною адресою проживають громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зі слів яких все майно, яке знаходиться в будинку та на території домоволодіння також належить їм (а.с. 8).

15.11.2021 старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП № 67029567 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 9).

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець передчасно та неправомірно дійшов висновку про повне виконання рішення суду про виселення ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішення про закриття виконавчого провадження прийнято державним виконавцем без належного, реального звільнення житлового будинку боржницею, її майна, домашніх тварин. Крім того, відсутні дані про те, що боржницю ОСОБА_1 було повідомлено про заборону користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 . В свою чергу державним виконавцем належним чином не перевірено відомості про те, що боржниця дійсно проживає по АДРЕСА_2 та звільнила належний стягувачу будинок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

У разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

Як вбачається із матеріалів справи державний виконавець, отримавши від боржниці довідку від 12.10.2021 щодо проживання без реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов висновку, що рішення виконано боржницею самостійно в добровільному порядку. При цьому здійснив перевірку будинку, в результаті чого 23.10.2021 останнім складено відповідний Акт.

В свою чергу, державний виконавець належним чином не перевірив чи дійсно ОСОБА_1 проживає за адресою, яка зазначена в довідці.

В матеріалах справи наявне заперечення державного виконавця, в якому він зазначає, що він робив запит старості села щодо підтвердження місця проживання ОСОБА_1 і у відповідь на запит йому було надано відповідну довідку.

Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів надсилання даного запиту старості села. Крім того, як встановлено в судовому засіданні в суді першої інстанції вказану довідку державному виконавцю надала сама боржниця.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду, що відсутні дані про те, що боржницю ОСОБА_1 було повідомлено державним виконавцем про заборону користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що державний виконавець передчасно та неправомірно дійшов висновку про повне фактичне виконання рішення суду боржником, оскільки жодних доказів, що ОСОБА_1 самостійно виселились зі спірного будинку матеріали справи також не містять.

Водночас проживання батьків боржниці у будинку фактично перешкоджає реальному виконанню рішення суду.

За таких обставин, задовольняючи скаргу, суд першої інстанції правильно керувався тим, що державним виконавцем закрито виконавче провадження без належного, реального звільнення житлового будинку від боржниці, її майна, домашніх тварин, а тому державний виконавець безпідставно дійшов висновку, що рішення суду фактично виконано.

Доводи апеляційних скарг про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а тому до уваги колегією суддів не приймаються.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги старшого державного виконавця Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задвірного Віктора Михайловича та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 березня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук