Справа № 180/416/22
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24 березня 2022 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Нанічкіна Н.М., оглянувши матеріали заяви законного представника ОСОБА_1 , законного представника ОСОБА_2 , в інтересах дитини позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

У видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Частиною 3 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 168 ЦПК України визначено, що у судовому наказі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стягувача та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків стягувача та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, а також інші дані, якщо вони відомі суду, які ідентифікують стягувача та боржника.

Судовий наказ є виконавчим документом (ч.3 ст.431 ЦПК України)

Зі змісту вказаних норм вбачається, що у судовому наказі може бути зазначено лише одного стягувача і лише одного боржника.

Заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу судового наказу містить двох заявників, що не передбачено розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, до матеріалів заяви про видачу судового наказу не надано доказів перебування боржниці в місцях позбавлення волі на момент подачі заяви.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, однак при цьому, в силу положень частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з наведених вище підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.163, 165, 166, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити законному представнику ОСОБА_1 , законному представнику ОСОБА_2 , в інтересах дитини позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 у видачі судового наказу простягнення аліментів на утримання дитини в ОСОБА_4 .

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2022 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна