Справа № 301/758/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2022 р. м. Іршава Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що у квітні 2018 року відповідач ОСОБА_2 повідомив її , що має намір продати житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 . Продавець призначив прийнятну для неї ціну в розмірі 45 000 грн. еквівалентну 2 000 тисячам доларів США. Тоді ж вона сплатила ОСОБА_2 визначену суму у розмірі 2000 доларів США , а відповідач зобов`язувався оформити договір кушгі-продажу належного йому житлового будинку,що розташований в АДРЕСА_1 за вказану ціну.

Крім того, на виконання домовленості з відповідачем , останній передав їй ключі від будинку та дозволив їй та її сім`ї проживати у його будинку. Таким чином, з квітня 2018 року вона з сім`єю проживає у зазначеному будинку, вона здійснила капітальний ремонт будинку, поміняла старі вікна, уклала договори про надання комунальних послуг, електропостачання та газопостачання.

ОСОБА_2 згідно угоди зобов`язувався до 25 грудня 2019 року укласти з нею договір купівлі - продажу житлового будинку у нотаріальному порядку. Однак, незважаючи на численні прохання, своєї обіцянки ОСОБА_2 не виконував. Відмову у укладенні належного правочину пояснив відсутністю коштів.Таким чином, вона та ОСОБА_2 повністю виконали умови договору : вона сплатила всі кошти за придбаний житловий будинок, а відповідач передав їй житловий будинок у власність, тобто воля сторін договору була спрямована саме на встановлення цивільно-правових відносин купівлі-продажу нерухомого майна, про що свідчать їх дії.

Однак, не зважаючи на її систематичні прохання , відповідач ОСОБА_2 так і не уклав з нею договір купівлі-продажу будинку у нотаріальному порядку, що унеможливлює отримання правовстановлюючих документів на придбане нею нерухоме майно.Тому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських будівель , які розташовані в АДРЕСА_1 , укладений 4 квітня 2018 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 ..Визнати за нею ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та господарські будівлі , що розташовані в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , надіслав суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутність , позовні вимоги визнає , не заперечує щодо задоволення таких, тому на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що у квітні 2018 року відповідач ОСОБА_2 повідомив позивачці , що має намір продати житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 . Продавець призначив прийнятну для позивачки ціну в розмірі 45 000 грн. еквівалентну 2 000 тисячам доларів США. Тоді ж вона сплатила ОСОБА_2 визначену суму у розмірі 2000 доларів США, а відповідач зобов`язувався оформити договір кушгі-продажу належного йому житлового будинку,що розташований в АДРЕСА_1 за вказану ціну.

Крім того, на виконання домовленості з відповідачем , останній передав позивачці ключі від будинку та дозволив їй та її сім`ї проживати у його будинку. Таким чином, з квітня 2018 року позивачка з сім`єю проживає у зазначеному будинку, вона здійснила капітальний ремонт будинку, поміняла старі вікна, уклала договори про надання комунальних послуг, електропостачання та газопостачання.

ОСОБА_2 згідно угоди зобов`язувався до 25 грудня 2019 року укласти з нею договір купівлі - продажу житлового будинку у нотаріальному порядку. Однак, незважаючи на численні прохання, своєї обіцянки ОСОБА_2 не виконував. Відмову у укладенні належного правочину пояснив відсутністю коштів.

Отже, позивачка , як покупець , сплатила обумовлені кошти, а продавець передав їй у власність житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .Вищенаведене стверджується розпискою(а.с.25).Таким чином сторони повністю виконали умови договору : позивачка сплатила всі кошти за придбаний житловий будинок, а відповідач передав їй житловий будинок у власність, тобто воля сторін договору була спрямована саме на встановлення цивільно-правових відносин купівлі-продажу нерухомого майна, про що свідчать їх дії.Однак, не зважаючи на систематичні прохання позивачки , відповідач ОСОБА_2 так і не уклав з позивачкою договір купівлі-продажу будинку у нотаріальному порядку, що унеможливлює отримання позивачкою правовстановлюючих документів на придбане нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, яка встановлює правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, яка встановлює правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності. Якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177 ЦПК України, ст.ст.15,16, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1261, 1268,1269,1270,1272, 1279 ЦК України , суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських будівель , які розташовані в АДРЕСА_1 , укладений 4 квітня 2018 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі , що розташовані в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : І. А. Даруда