Справа № 545/141/22
Провадження № 2/545/505/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Потетій А.Г.,

за участю секретаря - Данко А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимоги щодо предмета спору: Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,посилаючись на те, що 10 червня 2011 року позивач за усною згодою відповідача прийняв у користування житловий будинок в АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки при будинку, одна для обслуговування даного будинку площею 0,25 га (кадастровий номер :13:002:0010), інша, що знаходиться поряд має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,36 га (кадастровий номер :13:002:0011).

Відповідач володів зазначеним нерухомим майном на праві власності згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.11.2007 р. по справі № 2-1448/2007 року та державних актів на право власності на земельну ділянку, що додаються.

Відповідач передав позивачу вище вказане нерухоме майно без будь-яких зобов`язань. За усною домовленістю вони досягли згоди, якщо позивач протягом кількох років користування нерухомим майном матиме бажання володіти ним і надалі, то сторони укладуть договір купівлі-продажу. Як факт передачі вищезазначеного майна відповідач надав позивачу довіреність на управління майном із правом розпорядження (в тому числі відчуження) вищевказаним нерухомим майном. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Воронковою О.А. 11.11.2011 року строком на три роки. До закінчення дії довіреності сторони за домовленістю мали укласти нотаріальний договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого позивач оформив би право власності на житловий будинок та земельні ділянки. В додаток до своїх намірів передати нерухоме майно позивачу відповідач передав йому оригінали правоустановчих документів на майно.

Під кінець строку дії довіреності позивач намагався знайти будь-які контакти з відповідачем, але дізнався, що останній перебуває у розшуку за скоєння злочину і місце перебування його не відоме. Всі намагання позивача вийти на зв`язок з відповідачем були марними. Звернувшись до правоохоронних органів, позивач 21.12.2014 р. отримав відповідь, що ОСОБА_2 дійсно перебуває у розшуку за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Отже, за таких обставин позивач не має можливості належним чином оформити з відповідачем договір купівлі-продажу будинку і земельних ділянок, оскільки відповідач переховується і місцезнаходження його не відоме.

Позивач на законних підставах, тобто, не порушуючи інтересів третіх осіб, користується і володіє нерухомим майном в АДРЕСА_1 . В будинку за цей час здійснив ремонт, підтримує його технічний стан в належному вигляді. Жодних заперечень щодо користування цим майном позивачу не надходило ні від органу місцевої влади ні від власника чи інших осіб.

З 2011 року пройшло більше 10 років коли позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном, проживає та зареєстрований у вказаному вище житлі, оплачує комунальні послуги.

Позивач та його представник - адвокат Савчук О.В. у судове засідання не з`явилися, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання належним чином.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області» на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечували.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, 10 червня 2011 року позивач за усною згодою відповідача прийняв у користування житловий будинок в АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки при будинку, одна для обслуговування даного будинку площею 0,25 га (кадастровий номер :13:002:0010), інша, що знаходиться поряд має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,36 га (кадастровий номер :13:002:0011).

Відповідач володів зазначеним нерухомим майном на праві власності згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.11.2007 р. по справі № 2-1448/2007 року та державних актів на право власності на земельну ділянку, що додаються.

Відповідач передав позивачу вище вказане нерухоме майно без будь-яких зобов`язань. За усною домовленістю вони досягли згоди, якщо позивач протягом кількох років користування нерухомим майном матиме бажання володіти ним і надалі, то сторони укладуть договір купівлі-продажу. Як факт передачі вищезазначеного майна відповідач надав позивачу довіреність на управління майном із правом розпорядження (в тому числі відчуження) вищевказаним нерухомим майном. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Воронковою О.А. 11.11.2011 року строком на три роки. До закінчення дії довіреності сторони за домовленістю мали укласти нотаріальний договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого позивач оформив би право власності на житловий будинок та земельні ділянки. В додаток до своїх намірів передати нерухоме майно позивачу відповідач передав йому оригінали правоустановчих документів на майно.

Під кінець строку дії довіреності позивач намагався знайти будь-які контакти з відповідачем, але дізнався, що останній перебуває у розшуку за скоєння злочину і місце перебування його не відоме. Всі намагання позивача вийти на зв`язок з відповідачем були марними. Звернувшись до правоохоронних органів, позивач 21.12.2014 р. отримав відповідь, що ОСОБА_2 дійсно перебуває у розшуку за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Отже, за таких обставин позивач не має можливості належним чином оформити з відповідачем договір купівлі-продажу будинку і земельних ділянок, оскільки відповідач переховується і місцезнаходження його не відоме.

Позивач на законних підставах, тобто, не порушуючи інтересів третіх осіб, користується і володіє нерухомим майном в АДРЕСА_1 . В будинку за цей час здійснив ремонт, підтримує його технічний стан в належному вигляді. Жодних заперечень щодо користування цим майном позивачу не надходило ні від органу місцевої влади ні від власника чи інших осіб.

З 2011 року пройшло більше 10 років коли позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном, проживає та зареєстрований у вказаному вище житлі, оплачує комунальні послуги.

Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Стаття 16 ЦК України передбачає право суду захистити цивільне право чи інтерес іншим способом, ніж встановлений договором чи законом.

Відповідно до ст. 4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішим володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно до вимоги положень ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦК України).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 12, 13, 30, 78-80, 141, 258 - 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, ст. 11, 15-16, 321, 328, 344, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на садибний житловий будинок (А-1) загальною площею 50,0 м. кв.; літню кухню (Б,б), сарай (В), сарай (Г), погріб (а1), колодязь (№1), ворота з хвірткою (№2), огорожу (№3,4,5), хвіртку (№6), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку в с. Ступки Полтавського району Полтавської області площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :13:002:0010).

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку в с. Ступки Полтавського району Полтавської області площею 0,36 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :13:002:0011).

Судові витрати покласти на позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення

Суддя: А.Г. Потетій